HJALMAR MÖLLER, LÖFMOSSORNAS UTBREDNING I SVERIGE. 25 
" Hälsingland. Alfta, Asplunden 1869 R. OLDBERG (G.). 
Bollnäs, Hamre 1869 R. OLDBERG (U. G.) Mo enl. R. W. 
HARTMAN.! Arbra 1874 E. CoLLINDER (S. U.); Vallsta 1874 
E. CoruwpER; Hosätter 1874 E. CoLLINDER; Arvik 1874 
E. COLLINDER; Koldemo 1875 E. COLLINDER. 
Medelpad. Torp 1883 W. ARNELL (L.); Viknäset 1553 
W. ARNELL (S.). 
Jämtland. Stugun, Strömsnäs 1913 G. ÅBERG. 
Leskea polycarpa EHRrRH. var. paludosa (HEDW.) SCHIMP. 
1793. Leskea paludosa; Hepwie, Descriptio et adumbratio ete. Vol. 
Dvd Lö Gasol : 
1796. Hypnum palustre; HOFFMANN, Deutschlands Flora. Vol. 
IT. ssid. 64: 
1801. Leskea palustris; BRIDEL, Muscologia recentiorum. Vol. II, sid. 35. 
1801. Hypnum inundatum; DICKSON, Fasciculi plantarum cryptog. 
Britannie. Fase. IV, sid. 17. 
1805. Hypnum paludosum; PALISOT DE BEAUVOIS, Prodrome des 
einquieme et sixiéme familles de l'Aethéogamie. Sid. 67. 
1860.  Leskea polycarpa var. à paludosa; SCHIMPER, Synopsis muscorum 
europzorum. Sid. 486. 
1864. Leskea polycarpa var. gigantea; LORENTZ, Moostudien. Sid. 103. 
Kraftigare med långa, grofva stammar och grenar, som äro 
trubbade och fjäderformigt förgrenade. Bladen bredare och mindre 
sammanträngda. Setan purpurfärgad och något längre än huf- 
vudartens. Kapseln längre, till färgen rödbrun. 
Såsom af redogörelsen under Leskea polycarpa framgår. 
har var. paludosa förväxlats med hufvudformen och stundom 
uppställts som hufvudform. Ofta kan det blifva en smaksak. 
om man hänför ett exemplar till hufvudformen eller varieteten. 
Afgörande och viktiga karaktärer för var. paludosa har jag an- 
sett vara, att grenarna äro tjocka och trubbade samt kapseln 
långsträckt och rödbrun. Hos hufvudformen är kapseln till 
att börja med blekt gul och sedermera ljust brun. 
Äldsta kända exemplaret är samladt vid Rosenberg i 
Eskilstunatrakten af C. J. HARTMAN år 1831. Möjligen är det 
på grund af dessa exemplar, som HARTMAN till att börja med 
förnekade, att någon skillnad fanns mellan Leskea polycarpa 
och varieteten. Från samma lokal har jag sett exemplar, som 
jag måst hänföra till hufvudformen. 
ER: w. HARTMAN 2, sid. 31. 
