HJALMAR MÖLLER, LÖFMOSSORNAS UTBREDNING I SVERIGE. 45 
ARNELL! förlägger blomningstiden i analogi med Anomo- 
don viticulosus till högsommaren, d. v. s. de tre första veckorna 
af juli månad; detta är säkerligen riktigt. Hanexemplar från 
Vàmb i Västergötland samlade den */, 1880 hafva de flesta 
anteridierna ännu slutna, men ett par ha redan öppnat sig. Å 
hanexemplar samlade den */, 1886 vid Nygård (likaledes i 
Västergötland) äro alla anteridier fullbildade och stå i begrepp 
att öppna sig. Honexemplar från Ålleberg vid Falköping sam- 
lade den ?/, 1887 visa alla arkegonierna nyligen utblommade 
med ünnu ofürgad buk, under det att andra exemplar samlade 
på samma ställe och samma dag voro bruna. Angående tiden 
för fruktmognaden i Sverige kan intet sägas, enär nästan alla 
svenska fruktexemplar äro samlade på sommaren. Det tidi- 
gast på året tagna kapselbärande exemplaret är från Billingen 
den */, 1916 och har mössan afkastad. Ett från samma lokal 
den ?*/, 1,16 samladt exemplar har locken kvarsittande, men 
kapslarna äro tomma. Från Mösseberg den */, 1880 sam- 
ladt exemplar har kapslarna redan tömda. Troligast är väl, 
att locket afkastas redan tidigt på våren. Äfven hos denna 
art är det vanligt, att sporer ej utveckla sig. Under sådana 
förhållanden kan mössan och locket sitta längre kvar än eljest. 
Enligt iakttagelser? från Norge, där arten är den vanligast kap- 
selbärande af Anomodon-arterna, afkastas locket i början af 
maj. 
Anomodon Rugelii påminner närmast om en späd form af 
Anomodon viticulosus. Från denna skiljer den sig genom färgen, 
som är mörkt grön till svartgrön, genom sina i fuktigt tillstånd 
allsidigt utstående, i torrt tillstånd vridna och mot stjälken 
tryckta blad, som från en bredt hjärtlik bas hastigt afsmalna 
och blifva tunglika. I spetsen äro de rundtrubbade och för- 
sedda med en liten spets. Somliga blad sakna denna spets 
och få då utseende af Anomodon viticulosus, från hvilken den 
dock alltid med säkerhet kan skiljas genom de stora bladöronen 
vid basen. I vårt land varierar arten föga. 
Anomodon Rugelii växer helst på de mer eller mindre ver- 
tikala sidorna af klippor och klippblock, som skyddas från solen 
af. löfskog såsom björk, poppel, hassel o. s. v. I Sverige tyckes 
den isynnerhet hålla sig till diabasområdena. Utomlands är 
den äfven anträffad på kalksten och sandsten samt till och med 
! ARNELL I, sid. 96. 
? HAGEN, sid. 104. 
