HJALMAR MÖLLER, LÖFMOSSORNAS UTBREDNING I SVERIGE. 79 
BERG, det ena vid Häga i Uppland 1798, det andra vid Tapo- 
koski i Torne lappmark år 1800. Å ett annat exemplar i Upp- 
sala botaniska museum har WAHLENBERG skrifvit »Dedit 
SWARTZ 1809» samt å konvulutets baksida: »Denna har jag 
tagit för den Svenska Pterigyn. filiforme emedan folia äro plana 
enervia! I början trodde jag den var gracile [Pterogonium] 
men vestig. nervor. desunt.» I Riksmuseets samlingar finnes 
under namn af Hypnumfilifolium[Stereodon polyanthus (SCHREB.) 
Mrrr.] ett exemplar samladt af P. OsBECK. Dessutom finnas 
där exemplar af FORSSTRÖM och CassrRÓM samt åtskilliga 
af Swartz. Alla dessa exemplar sakna dock lokal och insam- 
lingsär. Äldsta daterade exemplaret af arten är det ofvannämnda 
af WAHLENBERG är 1798 vid Häga i Bondkyrka socken i Upp- 
land samlade. Detta är också kapselbärande. 
Enligt ARNELL! infaller blomningen under slåttertiden 
d. v. 8. sista veckan af juli och de två första veckorna af au- 
gusti. Det synes mig dock, som om blomningen åtminstone 
i de södra provinserna började tidigare, ty jag har anträffat 
honexemplar, samlade vid Tjórnarp i Skane den +/, 1892 samt 
vid Hult i Småland den *8/, 1890, hvilka bägge voro utblommade 
och hade arkegonierna ljusbruna. Mössorna affalla ganska 
sent. Sålunda voro kapslarna ej på långt när utvecklade å 
exemplar samlade den */, 1868 vid Rosendal nära Stockholm. 
Kapselmognaden inträffar, såsom ARNELL uppgifver, sista vec- 
kan af juli och de två första veckorna af augusti. 
Pterygynandrum filiforme är en bland Skandinaviens 
mest varierande mossor. Grenarna kunna sålunda stundom 
växa rakt ut, stundom vara liksom fastkittade vid substratet 
och kunna då vara rotslående; stundom äro de bågformigt 
böjda. Än äro grenarna långt utdragna, än korta. Stundom 
äro så godt som alla grenar utdragna i långa flageller, så att 
flagellerna blifva öfvervägande, stundom saknas flageller helt 
och hållet och grenarna äro då endast tillspetsade. I nordliga 
Sverige blifva grenarna i allmänhet kortare och tufvorna mera 
kompakta. Jag har sett exemplar af arten, som habituellt 
liknat Amblystegium serpens (L.) BR. EUR., med hvilken den 
också förväxlats. Stundom är hela växten nästan svart med 
undantag af grenspetsarna. En forma bulbifera har jag anträf- 
fat vid Njupeskär i Dalarne. Bladformen varierar också syn- 
nerligen mycket liksom nerveringen; nerven kan stundom så 
! ARNELL I, sid. 95. 
