HJALMAR MÖLLER, LÖFMOSSORNAS UTBREDNING I SVERIGE. 87 
Pterygynandrum filiforme (Timm) HEDW. var. decipiens 
(WEBER & MoHRr) LIMPR. 
1807. Neckera decipiens; WEBER und Momn, Botanisches Taschenbuch. 
Sid. 150, 241, 473. 
1827. Pterigynandrum heteropterum; BRIDEL, Bryologia universa. 
Del II, sid. 176. 
1827. Pterogonium heteropterum,; HEDWIiG, Species muscorum frondo- 
sorum. Suppl. III, vol. I, tafl. 210 b. 
1833. Leptohymenium heteropterum; HÜBENER, Muscologia germanica. 
Sid. 553. 
1838. Pterigynandrum filiforme B majus; DE NoTarıs, Syllabus mu- 
scorum. Sid. 81. 
1847. Leptohymenium elaiochloron; DE LoBARZEWSKI, Haidingers 
naturw. Abhandl. I, sid. 61. 
1848. .Leptohymenium filiforme b. alpestre; RABENHORST, Deutschlands 
Cryptogamenflora. Del II, afd. 3, sid. 250. 
1849. Leptohymenium filiforme B crassius; C. J. HARTMAN, Handbok 
i Skandinaviens flora. 5 uppl., sid. 340. 
1851. Pterigynandrum filiforme 3 heteropterum; BRUCH & SCHIMPER, 
Bryologia europea. Fasc. 46/47, sid. 3, tafl. 1. 
1854. Leptohymenium filiforme var. heteropterum; R. W. HARTMAN, 
Helsinglands cotyledone och heteronemez. Sid. 31. 
1854. Pterogonium filiforme B crassius; J. E. ZETTERSTEDT, Dispositio 
museorum frondosorum ete. Sid. 29. 
1879. Pterogynandrum decipiens; LINDBERG, Musci scandinavici. Sid. 36. 
1883. Pterogonium decipiens; KINDBERG, Die Arten der Laubmoose 
Schwedens und Norwegens. Sid. 13. 
1895. Pterigynandrum filiforme var. PB. decipiens; LimMPRicHT, Die 
Laubmoose Deutschlands, Oesterreichs und der Schweiz. 2 
Abth., sid. 786. 
Växten till alla delar gréfre. Tufvorna svällande, lifligt 
gröna utan glans. Grenar dels upprätta dels tilltryckta, korta 
‘och trubbiga, stundom i spetsen bagformigt böjda men aldrig till- 
spetsade eller utdragna i flageller. Bladen tilltryckta rundt om 
stammen eller stundom riktade åt en sida, nedåtvända, trubb- 
spetsade. Kapseln längre med bättre utveckladt peristom än hos 
hufvudformen. 
Ofvanstående diagnos anser jag i hufvudsaklig anslutning 
till LiwPRICHT! motsvara karaktärerna för Pterygynandrum 
filiforme var. decipiens. Enär denna form är bättre utvecklad 
än hufvudformen, uppställde S. O. LINDBERG? densamma som 
hufvudform. I månget fall kan det vara en smaksak, om man 
hänför en tufva till hufvudformen eller till var. decipiens. Vid 
bestämningen af materialet har jag alltid hänfört ett exem- 
plar med tillspetsade grenar till hufvudformen, äfven om en 
! LIMPRICHT, del 2, sid. 786. 
? LINDBERG 7, sid. 36. 
