88 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 15. N:o 2. 
eller annan grenspets skulle vara försedd med ensidigt riktade 
blad. I de flesta fall kan man uppdela denna varietet i tvenne 
former nämligen forma heteropterum med bladen ensidigt vända 
samt den HARTMAN'ska forma crassius med bladen allsidiga. 
Ofta äro emellertid dessa bägge former svåra att hålla åtskilda 
och HARTMAN anser själf sin var. crassius vara synonym med 
var. heteropterum. Hvarför HARTMAN uppställt var. crassius 
är svårt att förstå, försåvidt han ej därmed åsyftat endast en 
grof form med allsidiga blad (i motsats till var. heteropterum); 
han säger emellertid i diagnosen: »bladen mera ensidiga ovala ». 
Under namnet Neckera decipiens upptages varieteten så- 
som funnen i Sverige redan 1814 af O. Swartz i hans Summa 
Vegetabilium Seandinavie. I Riksmuseets samlingar finnas 
af varieteten tvenne exemplar samlade af SwARTZ, men de äro 
ej försedda med någon anteckning. I Lunds botaniska museum 
ligger äldsta svenska daterade exemplaret, samladt vid »Stock- 
holm Juni 1809» af C. A. AGARDH, som riktigt bestämt det till 
»Neckera decipiens». 
Pterygynandrum filiforme var. decipiens förekommer pa 
ungefär samma lokaler som hufvudformen och har ungeför 
samma utbredning som denna. Hufvudformen är ej känd 
från Torne lappmark, under det att varieteten går upp till Sve- 
riges nordspets. I Lappland är formen med tjocka, korta och 
trubbiga grenar samt allsidiga blad betydligt allmännare än 
formen med ensidiga blad. Fruktificerande exemplar af varie- 
teten äro betydligt sällsyntare än af hufvudarten och hafva ej 
anträffats söder om Östergötland eller norr om Medelpad. 
Nordligaste kända lokalen för fertila exemplar är Torp i Medel- 
pad pà 62° 30' n. br. 
I Norge och Finland har Pterygynandrum filiforme var. 
decipiens ungefär lika stor utbredning som i Sverige. I Dan- 
mark ar varieteten känd endast fran Bornholm.? Varieteten 
är vidare utbredd öfver hela Europa och kan i Alperna stiga 
till en hójd af 2700 m. ö. h. Utom Europa àr den känd frän 
västra Asien samt norra Amerika. 
Varietetens utbredning i Sverige. 
Skane. S. Mellby, Svinaberga 1913 Hs. MÖLLER (S.); 
Tángdala 1913 Hs. MöLLer (S. L. G.). Ifö 1871 A. L. Gron- 
! SwARTZ 4, sid. 40. 
? Tu. JENSEN 2, sid. 277 
