ROSENDAHL, DE SVENSKA EQUISETUM-ARTERNA. 13 
Ängermanland:Sollefteä(R.F. FRiSTEDT och C. P. Lasra- 
pius). Uppland: Uppsala, Slottskogen (R. F. FRisTEDT 1858). 
Var. wmbrosum KLINGE. Stjàlk med enkla, intill 15 cm 
länga, veka, ofta nedhängande kransgrenar och brunaktiga 
vid basen otydligt tvärstrimmiga slidtänder. 
Skuggform. Torne lappmark (Karesuando L. L. Lasra- 
DIUS 1830)—Skäne. 
Subvar. erubescens KLINGE. Stjälk, ofta äfven slidor 
ljusröda. 
Norrbotten:Mankijoki nära Muoniolusta (S. BIRGER 1902). 
Var. nanum MiLDE. Stjälk intill 12 cm lång. 9-àsig, med 
korta internodier och vanligen endast i öfre delen med intill 
3 cm långa, i regel enkla kransgrenar. 
Västergötland: Toarps s:n, Ekas (A. O. OLSON 1915). 
Var. ramulosum Rupr. Stjäk i öfre delen med 3—4-asiga 
kransgrenar, som sparsamt äga 2—4 i krans ställda, intill 
2,5 cm långa grenar. 
Västergötland: Toarps s:n, vid järnvägen mellan Ekås 
och Lindås (A. O. OLSON 1915). 
Subvar. pyramidale MiLDE. Stjälk grenig ända från basen, 
med 4—7-åsiga, ånyo förgrenade grenar, hvilka aftaga i längd 
nedifrån uppåt. 
Västergötland: Toarps s:n, vid järnvägen mellan Ekås 
och Lindås (A. O. OLSON 1915). 
b. Vernalia. Axbärande stjälk framträdande ti- 
digare än den sterila, grenlös, färgad och glatt samt 
efter sporernas affallande bortdöende. Klyföppningar 
på den sterila stjälken i två, af 2—5 linjer bestående rader, 
som åtskiljas af ett smalt mellanrum. 
Equisetum maximum LAMARCE. 
Axstjälk (fig. 2) omkring 25 cm lång och 12 mm tjock, 
ofárad, benhvit, saftig, med 3—8 cm långt, spolformigt ax 
och intill 4 cm långa, bruna, till en början cylindriska, senare 
trattlika slidor, som hafva talrika, lansettlika, syllikt ut- 
dragna tänder och otydliga karinalfåror samt trånga, skarpa 
kommissuralfåror. Den sterila stjälken meterhög, intill 
1 cm tjock, mot spetsen starkt afsmalnande, glänsande 
