10 ARKIV FOR BOTANIK. BAND 15. w:o 4. 
T. alpina JOHANS. 1887. 
Förorsakar pa Betula nana -L. och B. verrucosa häxkvast- 
bildning med ätföljande blekning af angripna blad. Liksom 
föregående med hufvudsakligen alpin utbredning. 
I Sverige funnen 
på B. nana i 
Lappland (Lule lappmark) Vuoka (LINDFORS p. 42); 
Abisko i Torne lappmark (JuEL IV, p. 355); 
Norrbotten, Rokheden i Piteå s:n (N. SYLVÉN); 
Jämtland, Åreskutan, Storlien, Bunnerfjället (JOHANS. 
IT, p; 22%; 
pa B. verrucosa i 
Dalarne, Falun (JUEL II, p. 185). 
T. lapponica JUEL 1912. 
Denna af JuEL (IV) nyligen (1912) beskrifna art har ett 
i stammen perennerande mycel, som angriper större samman- 
hängande partier af kronan utan att dock bilda häxkvastar. 
Angripna blad knappt hypertrofierade, svagt hvalfda; på öf- 
versidan gulaktiga, på undersidan grågula — rödaktiga (fig. 1). 
Värdväxter äro Betula odorata och B. alpestris (ny värdväxt). 
Hittills endast anträffad i nordligaste Sverige. 
På B. odorata i 
Lappland (Torne lappmark), Abisko, Björkliden, Jebren- 
jokk (JuEL IV, p. 355); Pålnoviken, Vakkejokk (P.); 
på B. alpestris likaledes i 
Lappland (Torne lappmark), Björkliden, Pälnoviken (P.). 
T. lata n. sp. 
T. lata angriper och deformerar svagt enstaka skott af 
Betula odorata. Af dess mycel, som utbreder sig mellan epi- 
dermis och kutikula hos värdväxten, förorsakas en ansväll- 
ning af skottaxeln, hvarigenom densamma blir ungefär dub- 
belt så tjock som normalt. Skottbladen hypertrofieras lika- 
ledes genom svampens angrepp; bladskifvans ytinnehäll ökas . 
ansenligt, utan att på samma gång dess tjocklek nämnvärdt 
tilltager. När asci utvecklas, beklädes bladundersidan med 
