BJ. PALM, SVENSKA TAPHRINAARTER. 27 
Blekinge, Djupviken vid Karlshamn (Jomans. II, p. 19); 
Bohuslän, Sälgvik på Skaftö (LAGERHEIM enl. JOHANS. I, 
p. 41); — Gräbbestad (JUEL). 
T. aurea (PEns.) Fries 1815. 
Denna lätt igenkända art förorsakar pà blad af Populus 
balsamifera L., P. nigra L., P. pyramidalis Roz. och P. moni- 
lifera bläsliknande deformationer, hvilka äro guldgula på den 
konkava sidan. 
I den vida fattning arten här tages, omfattar den otvif- 
velaktigt ett antal fysiologiska, om icke verkliga »goda» ar- 
ter. Men för att kunna utreda dessa former fordras, som 
förut nämnts, först och främst kulturförsök. 
Jag vill emellertid i få ord omnämna de olika formernas 
morfologiska karaktärer. 
Populus nigra-formen liksom formen på P. balsamifera 
synes ha asci, som upptill äro nästan jämntjocka; nedtill ut- 
vidga de sig ofta betydligt. I de fall en skaftcell afgränsas, 
hvilket sällan sker, är den mycket oansenlig och till formen 
vanligen triangulär. 
Formen på P. pyramidalis är enl. JOHANSON (II p. 17) 
slankare och tränger med en rotlik bas ned mellan värdväx- 
tens epidermisceller. Är basen smal, afgränsas en lång skaft- 
cell, är den mycket bred, kan skaftcell saknas. — På samma 
värdväxt förekommer i Italien en form, som konstant sak- 
nar skaftcell, men som för öfrigt nära öfverensstämmer med 
den af JOHANSON l. c. omtalade formen; den har kallats 
Exoascus flavo-aureus Cocc. (Mem. Accad. Bol. Ser. V. T. IX 
1894). 
T. aurea pa P. monilifera har jag ej haft tillfälle un- 
dersóka. 
De nu omtalade formernas geografiska utbredning lär 
likaså fórete åtskilliga olikheter åtminstone hvad Mellaneu- 
ropa angår; här behöfvas emellertid också fortsatta under- 
sökningar. 
Från vårt land äro nedannämnda lokaler kända: 
pa P. balsamifera : 
Öland, Stora Rór (LAGERHEIM); 
Uppland, Bergianska trädgärden (P.); 
