THEORIN, ANMÄKKN. OM fSÅQRA VÄXTARTERS TRICHOMER. L5 



kort och smal celL Utsvällningen har mor sällan ett gult 

 men vanligen ett färglöst innehåll, och utanpå honom märks 

 intet secret. En sådan liten glandel, som föga eller intet 

 afsöndrar, är väl till föga båtnad för växten, utan torde 

 skaftet, som uppbär iWn, få i trots af sin mindre längd göra 

 den nytta det kan, fast det naturligtvis blir en mindre, än 

 den som blomskaftsharen åstadkomma. Ibland, ehuru det 

 är mer sällsynt, afslutas bladtrichomerna på samma sätt som 

 blomskaftshåren eller med en jämnbred och i toppen aftrub- 

 bad cell. 



Primula officinalis L. Alla växtens gröna delar ha en 

 och densamma trichomsort. På stängeln, där trichomerna 

 äro särdeles många, stå mycket tätt, ha en utåtriktad ställ- 

 ning och sägas bilda en filtbeklädnad, äro de sällan längre 

 än 0,2 mm. De utgöras af en rad celler, af hvilka de nedre 

 bilda liksom ett skaft till den öfversta, som upptill är afrundad 

 och där något utsvälld men knappt kan kallas glandel. Denne 

 är antingen med en tvärvägg afskild från skaftet eller bildar 

 med dess öfversta del en cell. Trichomet är vid basen 

 0,02:'. mm. bredt, strax nedom utsvällningen 0,oi3inm. och 

 midt på denna 0,016 mm. bredt, och cellväggen hos dess 

 skaft är omkring 0,ooi6 mm. tjock. Man kan ej finna, att 

 utsvällningen afsöndrar något, och aldrig såg jag någon blåsa 

 eller någon instjälpning upptill på honom, hvilket är så vanligt 

 med glandierna hos P. sinensis. 1 Hos P. officinalis har dess- 

 utom trichomets utsvällning samma ofärgade och plasmalika 

 innehåll som skaftcellerna, fast det. är något ymnigare hos 

 den förre. Väl tycks stängeln vara något klibbig, men det 

 är kanske blott den mjukhet, som de korta, utstående, täta 

 och veka trichomerna vid beröring befinnas äga, som upp- 

 väcker en känsla, påminnande om den, som svag klibbighet 

 orsakar. Dessa korta trichomer liksom de, hvilka finnas 

 på öfriga gröna delar hos växten, torde väl bäst uppfattas 

 såsom täckande. Pä bladets skaft och undre ytas nerver 

 äro de för resten öfverensstämmande trichomerna ofta 0,3 — 

 0.4 mm. langa, glesare och ej så utstående samt utgöras af 

 en något större mängd celler i rad. På fodret äro de myc- 

 ket korta med minimum af 0,0 6 mm:s längd och ha skaft af 



1 Se de Barv, Vergleu-hendo Anatomie der Yo^etationsorgane der Pha- 

 nerogamen und Farne, sid. 95. fig. 31 — 34. 



