THEORIN, ANMÄRKN. OM NÅGRA VÄXTARTERS TRICHOMER. 17 



mellan slidkanten och stammen samt söka hindra, att vatten 

 inkommer innanför slidan till någon större mängd. 



Myrrhis odorata (L). Denna art påminner i mycket om 

 den föregående. Också är den förras behåring till stor del 

 lika den senares. Men Myrrhis har på stjälk och bladskifva 

 hår af samma beskaffenhet. Dessa, som på båda ställena 

 sitta glest, äro korta eller ha sällan mer än 0,15 inm:s längd 

 men äro kanske på bladskifvan något längre. Alla äro de där- 

 till encelliga, koniska, rätt tunnväggiga och utanpå finknott- 

 riga. Vid bladfästena och på bladslidans nedre del finnas i 

 större mängd tunnväggiga, slankiga och encelliga hår utan 

 knottror, af hvilka de fleste äro betydligt längre än förut- 

 nämnda men ändå ej så långa som håren på motsvarande 

 ställe hos Anthriscus silvestris. 



Scandix pecten veneris L. (fig. 40). På stjälken finnas 

 glesa, encelliga och litet sträfhetsalstrande hår, som något 

 likna håren hos föregående arter. Men Scandix-håren äro ut- 

 stående, nedtill jämnbreda och upptill hopdragna till en spets 

 samt rätt tjockväggiga. Deras längd kan vara 0, i r> mm. 

 eller ungefär densamma som Myrrhis-stjälkhårens, men är 

 vanligen betydligt mindre. Äfven på bladet finns det ett 

 och annat sådant hår, men de allra fleste därstädes före- 

 kommande sträfhetsalstrande trichomerna likna fullständigt 

 småtaggar hos något gräs och halfgräs. Dessa Scandix-små- 

 taggar (fig. 40) hafva nämligen en vid basdel, från hvilken 

 de så småningom hopdragas till en spets, som lutar med 45 

 graders vinkel mot bladytan och vetter mot bladflikens öfre 

 ände. Från spetsen till motstående basalhörn ha de en längd 

 af 0,08 mm. De ha tjock cellvägg och äro i öfversta delen 

 helt vä ggf y lida. 



Aralia japonica Thunb. (fig. 4 och 5). Det är ett ungt 

 blad, hvars behåring nu närmast skall skärskådas. Den 

 späda men utbredda bladskifvan var 3 cm. vid och satt på 

 ett skaft af nära 6 cm:s längd. Först skola vi hålla oss till 

 skaftet. När detta har förstnämnda längd, befinna sig dess 

 hår något isär och bilda liksom tofsar på detsamma. Hår 

 på detta bladskaft ha följande ovanliga utseende och byggnad 

 (fig. 4). Från huden utgår det liksom ett plattadt skaft (eller 

 en fot), som nedtill är smalt och där blott utgöres af ett par 

 celler i bredd men snart så småningom vidgar sig mer och 

 mer, så att det upptill ofta kan vara betydligt bredare än 



Arkit) för botanik. Band 7. N:o 9. 2 



