18 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 7. N:0 9. 



sagde fig. utvisar. Foten eller piedestalen består i sin nedre 

 del af små, korta celler men upptill af något större och längre, 

 hvilka celler alla ligga i ett plan eller bilda en skifformig 

 kropp. Det öfversta, vidaste stycket af fotskifvan kan vara 

 0,4 mm. bredt men också smalare och sällan bredare. Från 

 den öfversta, bredaste brädden till skifvan utgår det 2, 3 

 eller flere bandlika har. Alla i dessa hår, som kanske rät- 

 tast borde heta hårgrenar, ingående celler äro långsträckta 

 och kila mestadels in mellan h varandra med spetsiga ändar. 

 Cellerna, som utgöra hårgrenens bräddar, kunna med sin öfre 

 ände stå något utanför bandet, som också kan i kanten bli 

 något ojämnt, därigenom att tvärväggen mellan 2 celler står 

 med sin yttre ände litet utanför hårgrensbrädden. Nedtill i 

 närheten af fotskifvan består hårgrenen af flere rader i ett plan 

 liggande, långsträckta celler men ett stycke uppe på grenen 

 börja raderna vara färre och bli sedan färre och färre, ända 

 till dess att hårgrenen i sin yttre del utgöres af en cell- 

 rad (fig. 5). Då stå ej alla cellerna i en rak linje, utan som- 

 liga bilda vinkel med hvarandra. Hårgrenarna kunna vara 

 4 mm. långa och nedtill 0,os mm. breda men äro där vanli- 

 gen smalare och hålla sig under en stor del af sin längd vid 

 0,0 5 mm:s bredd för att sedan längre ut bli än smalare. 

 Utom sådana vanliga och breda hårgrenar kan det från fot- 

 skifvans kant utgå någon betydligt smalare (fig. 4 b), som 

 ingenstädes har flere än 2 cellrader och samtidigt är jäm- 

 förelsevis kort. Hårgrenarna äro slankiga och bli lätt böjda 

 samt något insnodda med hvarandra. Hela denna samling 

 af hårgrenar med sin piedestal bildar en intrasslad härfva 

 eller sammansatt »Zotte» redan på ett bladskaft af den af- 

 sedda längden och ser där ut som en nedhängande tofs. 

 Dessa komma naturligtvis mer isär, allteftersom skaftet för- 

 länges, samt kunna till och med kvarsitta på det fullväxta 

 för att dock omsider försvinna. Redan på 6 cm:s långa 

 skaft äro hårgrenarna färgade i brungult, en färg som mest 

 finns invid cellväggarna och som bli intensivare, ju äldre 

 håret är, hvarvid samtidigt håren bli mer och mer vissna. 

 Af det sagda framgår, att de sammansatta håren ingenting 

 ha att uträtta, då de finnas på ett mer eller mindre utväxt 

 bladskaft. Dessa hårs celler ha särdeles tunna väggar och 

 ett vattenklar t innehåll 



