22 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 7. NIO 9. 



Astragalus arenarius L. (fig. 24). Stam, blad och i 

 mindre grad frukterna äro gräludna. Man skulle af behårin- 

 gens utseende för blotta ögat nästan hafva väntat, att den 

 skall utgöras af hår med mer eller mindre tydlig spindel- 

 trådsform. Men ifrågavarande hår äro helt annorlunda be- 

 skaffade. De (fig. 24) bestå af 1 — 2 korta fotceller, hudcellen 

 oräknad. På denna låga fot är en horizontalt liggande cell 

 fästad och det vanligen en kortare bit från ena änden, så 

 att håret blir olikarmadt. Men det kan ock hända, att de 

 båda armarne äro mindre olika långa, ja om den horizontala 

 cellen har mindre längd, inträffar det att håret kan vara 

 fullkomligt 2-armadt (hos A. glycyphyllus äro håren enarmade, 

 »hår» och »yttre glandier», fig. 42). Arenarius-håren kunna 

 ha 1 mm. lång horizontal cell, som dock ofta är kortare, 

 och h vilken i närheten af vidfästningen kan vara 0,04 mm. 

 bred eller smalare. Dennes cellvägg har vanligen den tjock- 

 leken, som fig. 24 utvisar, men också en mindre eller en 

 större, i hvilken senare händelse den horizontala cellen efter 

 hela sin längd är ganska smal. På frukten är denne nor- 

 malt kort. Växtens gråludna utseende härrör, därifrån att 

 de beskrifna, täckande håren sitta mycket tätt, men äfven 

 däraf att de vanligen breda, horizontala cellerna befinna sig 

 så nära inpå växtytan. 



Oxytropis pilosa (L.) (fig. 25). Stammen, blomskärmarne 

 och fodret äro besatta med utstående hår af den vanliga 

 Papilionacé-typen. Den långa slutcellen, som omedelbart in- 

 vid vidfästningen mer eller mindre afsmalnar, har blott en 

 fotcell och denna befinner sig till det mesta bland hudcellerna. 

 Slutcellen af 1,5 — 3 mm:s längd är öfvervägande jämn- 

 hred men uppåt långsammare eller hastigare afsmalnande till 

 en spets. Han är omkring 0,03 mm. bred och har strax 

 nedom spetsen ännu en bredd af 0,02 mm., så att han ej 

 har minsta likhet med en spindeltråd. På bladet ha håren 

 ej större längd än 1—1,5 mm. och äro där alltid tilltryckta. 

 Vanligen bli de detta, emedan slutcellen med ändens långsida 

 (fig. 25), påminnande om Astragalus-hårens, är fästad vid fot- 

 cellen. Slutcellen har midtför vidfästningen sin motstående 

 vägg något hvälfd. Kortare hår ha dock slutcellen fästad 

 med själfva änden och strax därofvan krökt. Denne är hos 

 Oxytropis-håren vanligen helt eller nästan helt väggfylld och 



