THEORIN, ANMÄRKN. OM NÅGRA VÄXTARTERS TRICHOMER. öl 



till att jag här tagit till orda om denna arts hår, är att jag 

 hos dem funnit en egendomlighet, som jag annars ej påträffat 

 hos några hår, tillhörande Cyperacea? och Gramina. Det 

 egendomliga består, däri att den för öfrigt särdeles tunna 

 hårväggen här och livar har små, än litet större, än litet 

 mindre, spetsiga utbuktningar, som i hårets öfre del (fig. 41) 

 äro särdeles många. Kanterna af bladets öfre del äro något 

 sträfva. Här finnas snedt utstående, tjockväggiga och hvassa 

 sträfhetsalstrare, som äro intill 0,18 mm. långa, om de sitta 

 närmare bladspetsen, och då försedda med en kort och obe- 

 tydlig basdel eller se ut som reducerade hår, men som där- 

 emot, då de befinna sig ett stycke nedanför bladspetsen, 

 äro kortare och ha en djupare samt i bladets längdriktning 

 mer utsträckt basdel, så att trichomets fria del ej har större 

 längd än 0,08 mm., i hvilken senare händelse sträfhets- 

 alstraren mer liknar vanliga småtaggar. På bladkanten fin- 

 nas dessutom en stor mängd korta, jämnbreda och upptill 

 af rundade knottror. Sträfhetsalstrarne på axfjällets öfre del 

 äro sådane som småtaggarne på bladkanten ett stycke från 

 bladets topp. 



På strået mellan axen uppträda spridda småtaggar, som 

 likna mindre utvecklade småtaggar på bladkanten och än 

 mer sådana på strået mellan axen (jfr. »trichomerna», fig. 20 

 a och c) hos C. rostrata. Hos C. hirta är dock småtaggens 

 fristående del allmänt mindre, än fig. 20 a utvisar. Många 

 bland hudcellerna hos strået mellan axen hos C. hirta ha 

 väl utväxt till en basdel d. ä. skjutit upp till en bildning, 

 som i det mot stråänden vettande hörnet befinner sig högre 

 än den närbelägna hudcellen och därifrån småningom sänker 

 sig, så att han i det nedre hörnet är i jämnhöjd med oför- 

 ändrade hudceller, men däremot alldeles icke i det främre 

 hörnet framväxt till en s. k. fri del. Bildningen i fråga 

 skulle liknat c i fig. 20, om linjen, som föreställer cellväggen 

 mellan den framför varande hudcellen och själfva bildningen, 

 dragits rakt upp, tills den råkar bildningens öfre, sluttande 

 kontur i ett afrundadt hörn. Ifrågavarande hudceller ha 

 således tagit ett steg mindre än cniasi-småtaggarne i fig. 20 c 

 mot målet att bli sträfhetsalstrare och ha äfven alldeles icke 

 blifvit några sådana. 1 Fruktflaskans hår fann jag vara tunn- 



1 Jämför »Undersökning', sid. 5 — 7. 



