HEINTZE, VÄXTGEOGR. ANTECKN. FRAN TROMSÖ AMT. 11 



aktningsvärda dimensioner. Så mätte en kullfallen stam vid 

 brösthöjd (utan bark) 6,25 dm. 



På båda sidor om Bogge jokk kunde endast få lefvande 

 tallar upptäckas. Kring Helligskovens fjällstuga anträffades 

 likaledes få tallar vid lif och dessa alltid af ringa dimensio- 

 ner; stubbar och ruttnande stammar däremot talrika. På 

 Rassa vårres sluttningar uppsteg tallen c. 50 m. öfver dal- 

 bottnen, alltså till c. 350 m:s höjd öfver haf vet. Fjällstugans 

 5 å G byggnader voro uppförda af timmer, som vuxit på 

 platsen. Åfven sista vintern höggs en del timmer. Golf- 

 och väggplankorna i fjällstugan ägde en bredd af 2 ä 3 ända 

 till 3,4 dm. och härstammade från rak- och välvuxna fjäll- 

 tallar. En rutten tallstam strax invid Helligskoven mätte 

 (utan bark) 4,8 dm. i tvärdiameter. Flera lefvande tallar 

 hade unga, gröna kottar; föryngring dock ytterligt ringa: 

 endast en liten halfmeterhög planta kunde upptäckas. • De 

 sista tallarna sågos vid Didno jokk. 



All tall i Skibottendalen tillhör Fries' v. layy.ouka. 

 Barren äro mycket växlande till form och storlek, närmare 

 kusten vanligen korta och breda, strax ofvan Lulle däremot 

 jämförelsevis långa och smala: 3,3 — 4,5 cm. X 1,2 — l,« mm. 

 En tallplanta från brandfältet ofvan Lulle räknade 6 hjärt- 

 blad. Tallen tillhör den vanliga fjälltypen: kortvuxen med 

 starka, långa, ofta vridna grenar och koniskt afsmalnande 

 stam. Stammarna i regel laffria, då barken tidigt lossnar i 

 tunna flak, som bortföras af vinden. Torra grenar kunde 

 stundom (på vindskyddade ställen) vara behängda med Alec- 

 toria jubata. 



På tallbevuxna grusåsar invid vägen mellan Skibotten 

 och Övre Vand hade massor af grus flerstädes sköljts bort 

 vid snösmältningen. Här erbjöds ett ypperligt tillfälle att 

 studera rotsystemets byggnad. Hufvudroten var på denna 

 lokal ganska kraftigt utbildad och rotsystemets samlade ved- 

 massa understeg ofta helt obetydligt stammens kubikinnehåll. 

 Längre in i dalen i närheten af Helligskoven nådde pålroten 

 blott ringa utbildning, böjdes tidigt åt sidan och ersattes af 

 rikliga sidorötter från rothalsen. Frånvaro respektive ringa 

 utbildning af pålroten står tydligen i samband med den lapa 

 marktemperaturen under vegetationsperioden. Ej så sällan 

 torde förresten inträffa, att kälen ej hinner tina upp under 

 den korta sommaren, utan ligger kvar två eller flera år i 



