14 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 7. N:G 11. 



nådde dock endast fläckvis rikare utveckling. Tallarna voro 

 högre, frodigare och mera rikt greniga. Höjd c. 10 m. Dia- 

 meter intill 2 dm. Skogsmyllans mäktighet mycket växlande, 

 intill 2 dm.; vanligen 0,5 — 1.5 dm. Ganska god föryngring. 

 Dom.: 



Pinus silvestris v. lapponica. 

 spars. — sails.: 



Sorbus aucuparia. Betala odorata. 



Populus tremula. Alnus incana. 



dom. : 



Myrtillus uliginosa. Vaccinium vitis idcea. 



- rikl. inbi. : 



Calluna vulgaris. Empetrum nigrum. 



spars. : 



Linnoza borealis. Festuca ovina. 



Trientalis europcea. Aira ccespitosa. 



sails, eller lokala: 



Pyrola minor. Luzula midti flora. 



» uniflora. Aira flexuosa. 



rikliga : 



Hylocomium. parietinum. Hylocomium proliferum. 



Lokalt och sparsamt Sphagnumtufvor med åtföljande 

 Pinguicula vulgaris och Rubus Chammmorus. Mer talrikt 

 Polytrichum commune och diverse Jungermannier. 



Lafvar mycket underordnade: 



Cetraria glauca. C ladonia rangiferina. 



Stereocaidon paschale. 



Ofvan Lulle var den mossiga tallskogen vackrare utbildad 

 med Empetrum, Vaccinium, Myrtillus uliginosa, Linnpßa, 

 Lycopodium annotinum o. s. v. och en svällande matta af 

 Hylocomium proliferum och parietinum i förening med Dicra- 

 ttum sp. och Jungermannier. 



På torra, sandiga eller grusiga ställen i närheten af Ski- 

 botten kunde tallhedens undervegetation till öfvervägande 

 de] utgöras af lafvar och mossor: 



Stereocaidon paschale. Racomilrium lanuginosum. 



Cetraria acnleata. Polytrichum piliferum. 



Empetrum förekom endast i spridda fläckar och Festuca 

 ovina som enstaka individ. Pä smärre partier låg sanden 

 och gruset blottad, utan all vegetation. 



