18 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 7. NIO 11. 



konstant som mossig björkskog, men Hylocomia etc. voro 

 mycket ofta förkväfda af de svällande mattorna af Empetrum, 

 Vaccinium, Myrtillus nigra och uliginosa. Föryngringen i 

 den mossiga björkskogen vanligen ingen eller obetydlig. Mellan 

 Skibotten och Lulle kunde äfven Calluna vulgaris i förening 

 med Empetrum, Vaccinium och Myrtillus uliginosa ingå i 

 björkskogarnas undervegetation. Björkskogarna voro här 

 oftast inblandade med tall. 



Myrar. 



Myrarna äga i Skibottendalen blott ringa utsträckning, 

 dels beroende på dalens ringa bredd dels på att terrängför- 

 hållandena (starkt sluttande mark) äro föga lämpliga för 

 myrbildning, som i första hand betingas af stagnerande 

 vatten. Börjande hängmyrbildningar på fjällsluttningarna 

 äro dock ingalunda sällsynta. 



Den största arealen af dalens myrmarker upptages af 

 starrmyrar. Inom tallzonen utmärkas dessa af: 



C ar ex filiformis. C ar ex livida. 



» limosa. » chordorrhiza. 



» irrigua. 



Karaktärsväxten inom björkzonens starrmyrar är Carex 

 aquatilis. Åtskilliga andra växter förekomma i hela dalens 

 starrmyrar : 



Carex ampullacea. Menyanthes trifoliata o. s. v. 



Eriophorum augusti folium . 



Typisk rismyr intog vanligen mycket obetydliga områden 

 som strängar eller tufvor i starr- och mossmyrarna. Art- 

 sammansättningen i en dylik starrmyr med rissträngar belyses 

 af vidstående anteckning från mindre myr invid Helligskoven. 



Starrmyren. 

 Dom. : 



Eriophorum augusti folium. Carex ampullacea. 

 spars, inbi.: 



Menyanthes trifoliata. 



Rismyren. 

 Rikl. : 



Betula nana. 



