HEINTZE, VÄXTGEOGR. ANTECKN. FRÅN TROMSÖ AMT. 39 



Dessa 36 arter äro emellertid ingalunda »fjällväxter» i 

 samma mening. De lågvuxna högfjällsväxterna, »Dryas- 

 växterna», bilda en grupp för sig. En annan grupp represen- 

 teras af de mer högväxta: 



Bartsia alpina. Cerastium alpinum. 



Thalictrum alpinum. » vulgare *alpestre. 



Viola biflora. 



Dessa senare bilda på visst sätt öfvergång till låglands- 

 växterna och äga större förutsättningar än de högalpina ar- 

 terna att konkurrera om växtplatserna nere i barrskogszonen. 

 De kunna också ingå i mer slutna vegetationer, de tre först 

 nämnda i strandsnår och lunddälder, Cerastiumarterna exem- 

 pelvis i hårdvallar. I det följande fästa vi oss i främsta hand 

 vid den första gruppens arter, Dryasväxterna. 



Den ytterst växlande artsammansättningen å de olika 

 lokalerna — äfven om dessa ligga nära intill hvarandra — 

 visar, att fröspridningen till väsentlig del kommer till stånd 

 direkt från fjällen ned i dalen, mera sällan från den ena låg- 

 landskolonien till den andra. En ständig rekrytering från 

 fjälltrakterna äger således rum, och utan denna skulle de 

 alpina arterna i de flesta fall mycket snart försvinna ur barr- 

 skogszonen. 



Fröspridning med vindens tillhjälp synes hafva den största 

 betydelsen. En närmare granskning af artsammansättningen 

 å lokal n:r 11: nygräfdt dike invid Lulle visar detta till 

 fullo. Växtplatsens läge o. s. v. är nämligen sådant, att dess 

 12 alpina arter endast med vindens tillhjälp kunnat nå dit. 

 Samtliga dessa 12 arter äga små, lätta frön eller särskilda 

 spridningsredskap i hår eller hårpenslar. Anmärkningsvärdt 

 är, att alla eller åtminstone flertalet äro vinterståndare. 1 



Endast för kolonisationen af bäckstränder eller lokaler 

 i dessas omedelbara närhet liksom kanske i någon mån af 

 bafsstränderna torde fröspridning nedför fjällbäckarna vara 

 af någon större vikt. Ännu ej publicerade undersökningar i 

 Torne Lappmark ha ådagalagt, att vegetativa delar och frön 

 af diverse växter till afsevärd, troligen öfvervägande del 

 transporteras utför bäckar och älfvar, infrusna i isstycken. 

 Dessa stranda på lämpliga ställen af stränderna i själfva 

 högvattenbrynet och utplantera vid sin smältning de med- 



1 Jfr Sernaxder (43)- 



