40 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 7. N:0 11. 



förda växtdelarna. En undersökning af bråte från vårdriften 

 på sandstränder i Kummajokis delta (T. Lpm.) visade sålunda, 

 utom en mängd frön och vegetativa delar af alpina och sub- 

 alpina växter, äfven stora tufvor Fontinalis dahcarlica, hvil- 

 kas nedre delar voro höljda af stora lerklumpar. Äfven an- 

 träffades på samma ställe en skifferbit om öfver ett halft 

 hektograms vikt. En del af bråtet, såsom t. ex. skifferbiten, 

 synes ha transporterats 2 a 3 mil utför Kummajoki, infruset 

 i isflak. 



Sernander anmärker (42), att det skulle äga stort in- 

 tresse att få fastställda de nedre gränserna för det område, 

 dit de glaciala strandkolonierna nå. Denna nedre gräns be- 

 stämmes enligt min mening framför allt af termiska faktorer: 

 de växtförande isflakens tidigare eller senare afsmältning. 

 Ingenstädes i Sverige torde växtdelar, infrusna i isstycken, 

 föras ända ned till kusten. 1 Den längst framskjutna glaciala 

 strandkolonien, som är mig bekant ur litteraturen, omnämnes 

 af Fristedt (10). Vid Kattilakoski, Norrbotten i närheten 

 af polcirkeln, anträffade denne förf. sommaren 1852: 



Saxifraga nivalis. Astragalus alpinus. 



Lychnis alpina. Oxyria digyna 



»hvilka alla af älfven blifvit nedförda från sitt ursprungliga 

 hemvist». 



Vid beskrifningen af kulturgränsens vegetationer antyd- 

 des, att vissa fjällväxter, t. ex. Cerastium vulgare *alpestre 

 och Astragalus alpinus, kunde föras ned i dalarna med hus- 

 djuren. 



Af ståndortsanteckningarna framgår, att de alpina ar- 

 terna kunna uppträda på de mest olikartade lokaler: hafs- 

 stränder, öppna grusmarker, bäckstränder, klipp vegetationer, 

 nygräfda diken o. s. v. Gemensamt för alla dessa skiftande 

 växtplatser är emellertid att vegetationen är öppen, ofta så 

 öppen, att marken fläckvis ligger bar. Denna närvaro af 

 öppen mark eller öppna vegetationer är den viktigaste or- 

 saken till fjällväxternas förmåga att hålla sig kvar i barr- 

 skogszonen. För resten kunna de uppträda på de mest våta 

 och de mest torra platser, olika för olika arter. 



1 Den bekanta förekomsten af Salix herbacea i själfva Luleå stad vid 

 Luleälfvens strand beror helt säkert på rent tillfällig spridning, exempel- 

 vis med flottadt timmer. 



