HEINTZE, VÄXTGEOGR. ANTECKN. FRÅN TROMSÖ AMT. 43 



Elymus arenarius har otvifvelaktigt invandrat hit från 

 norska kusten och troligen uppför Storfjordselven, Kolttas- 

 jaure etc. Denna invandring har nog ägt rum ganska tidigt, 

 innan älf- och sjöstränderna hunnit mer fullständigt täckas 

 af en sammanhängande vegetation. »Reliktlokalen» vid Kum- 

 mavuopio erbjuder strandrågen samma jordmån som hafs- 

 kusten — öppna sandfält. 



På skyddade ställen, särskildt å kalk och lättvittrande 

 skiffrar, stiga en del låglandsväxter »förvånande» högt upp i 

 fjälltrakterna, ej sällan upp i alpina zonen; litteraturen öfver- 

 flödar af exempel härpå. Vi hänvisa närmast till Blytts 

 och Normans floror. 



Hafsstrands växter i fjällen, fjällväxter på hafsstranden, 

 låglandsväxter i fjällen, fjällväxter i lägre trakter, allt visar, 

 att vi härvidlag ha att göra med rent lokala orsaker, inga 

 allmänna, klimatiska. Klimatets inverkan visar sig däremot 

 i den vanliga placeringen af fjäll- och låglandsväxter — vid 

 kusten såväl som längre in i landet. 



I arktiska Norge gynnas alltså fjällväxternas uppträ- 

 dande nedom de egentliga fjälltrakterna af följande faktorer. 



Spridning. Närvaron af höga, branta fjäll med fjäll- 

 vegetationer å toppar och branter, från hvilka massor af frön 

 lätt spridas med vinden till de nedanför liggande, trånga 

 dalarna. Vidare mängden af smärre fjällbäckar med starkt 

 fall, hvilka, framförallt vid snösmältningen, nedföra frön och 

 vegetativa delar, till stor del infrusna i isstycken. På grund 

 af fjällens närhet kunna äfven husdjuren — nötkreatur, hästar, 

 får och getter — medverka till alpina arters nedforslande i 

 dalarna. 



Möjlighet att existera på växtplatser nedom fjällen. Fjäll- 

 växternas förmåga att i arktiska Norge hålla sig kvar i lägre 

 trakter någon längre tid är i allmänhet ej stor. I första 

 hand beror den på närvaron af öppen mark och öppna 

 vegetationer, 1 hvilket återigen härrör af sådana faktorer 

 som förekomsten af lättvittrande bergarter (skiffrar), fjäll- 

 bäckarnas öfversvämningar, starka vindar och däraf följande 



1 Fjällväxternas utbredning gynnas därför genom kulturen, som ofta 

 bereder dem dylika växtplatser; märk fjällväxternas likhet med ruderat- 

 växter äfven däri, att båda gruppernas arter vanligen äga utmärkta frö- 

 spridningsmedel. 



