12 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 7. N:0 12. 



serrato-dentata ; caulinum sat breviter petiolatum ovato-lan- 

 ceolatum acutum dentibus vulgo parvis proversis argute den- 

 tatum vel parvum ± denticulatum, quoad indumentum subtus 

 sparsim v. sat dense stellatum. Anthela paniculata sat oligo- 

 cephala subsimplex ramis et pedicellis acladium 0,5 — 3 cm. 

 longum a?quantibus. Pedicelli et acladium crassiusculi cäno- 

 tomentosi interdum leviter purpurascentes glandulis parvis 

 nigrescentibus sparsis obsiti. Involvieret fuscocanescentia cras- 

 siuscula, 5,5 — 6,5 mm. lata et 11,5 — 13 ( — 13,5) mm. longa, 

 tubo breviter rhomboideo-ovato basi subtruncata, infra medi- 

 um floccis densis canescentia, supra medium floccis sparsis 

 - raris obsita, apicem versus vulgo efloccosa, ubique glandulis 

 sat brevibus densis obtecta. Squamae apice sat longe sed 

 baud dense cornatae, exteriores insequales vulgo obtusse rarius 

 triangulares acuta?, intermedia? et superiores tegentes ± ob- 

 tusa?, interiores in apicem paullo angustiorem ± olivaceum 

 efloccosum vulgo obtusum — breviter acutum protraeta?, in- 

 tima? pauca? sa?pe acuta? — subulata?. Calathium luteum 30 — 

 35 mm. latum. Ligula? apice glabra?. Stylus obscurus. 



De lökgröna, fasta och styfva bladen påminna om H. 

 canoturbinatum, men ha'nagot hvassare tandning. Stjälken är 

 rak och styf och slutar med en kort och tämligen fåblomstrig 

 inflorescens; den uppbär i allmänhet blott enstaka eller glesa 

 hår nära basen, upptill saknar den merendels både hår och 

 glandier, men är rikt stjärnhårig; de längre blomställnings- 

 grenarna äro sparsamt försedda med glandier, holkskaften ha 

 korta, strödda sådana. De brunaktigt gråsvarta holkarna 

 hafva kort basaldel med äggrundt romboidisk längdgenom- 

 skärning; själfva basen är tämligen tvär. Nedtill äro hol- 

 karna dock mer gråaktiga af täta stjärnhår, hvilka vid hol- 

 kens midt glesna för att mot långfjällens mörkt olivgröna 

 spetsar alldeles försvinna. Holkfjällen äro ojämnt utbildade; 

 ytterholkfjällen och- mellanfjällen äro merendels trubbiga eller 

 tvärhuggna, men enstaka yttre fjäll kunna ha triangulär form 

 och då vara tydligt spetsiga. Af långfjällen sluta de flesta 

 med en naken, olivbrun förlängning, som i allmänhet är trub- 

 big eller till och med bredt tvärhuggen, såsom om fjällen 

 vore stympade genom yttre åverkan, hvilket emellertid icke 

 kan vara fallet, emedan den tämligen långa koman kvarsitter 

 i spetsen. .Men några af de inre fjällen kunna vara lång- 



