20 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 7. N:0 12. 



sistnämnda arten har dock längre skaftade, glesare beklädda 

 blad, längre holkar, mycket vidare kalatier. Individ med 

 svagare tandning och mer långsträckta blad kunna ha stor 

 likhet med den i trakten förekommande H. fucatum, men 

 denna är lätt igenkänd på de nedom midten gråaktiga hol- 

 karna, mer utdragna holkfjällspetsar och längre skaftade blad. 

 Utan tvifvel råder dock en närmare fylogenetisk släktskap 

 mellan dessa former. 



Kirunavara och Luossavara i björkregionen flerstädes 

 (måttl.-talr.); Kalixfors (spars.). 



11. H. diminuens Norrl. 



J. P. Norrlin, Bidr. till Hieraciumfloran i Skand. halföns 

 mellersta delar p. 87. — Id., Hier. exs. n. 100. — H. Dahl- 

 stedt, Herb. Hier. Scand. cent. XIX n:r 59 & 60. 



Björkliden flerst., Nuoljafjällets sluttningar på östra 

 och södra sidorna flerst. 



12. H. decurrentidens Dahlst. Hieracier fr. Torne Lappm. 



p. 317. 



Denna form framträder habituellt såsom en H. diminuens 

 Norrl. med djupare tandade blad och större holkar med litet 

 bredare fjäll. Holkens längd angifves i originalbeskrifningen 

 till 12 — 14 mm., hvilket stämmer med mina egna anteckningar 

 (merendels omkr. 13 mm.). Beträffande bredden uppgifves 

 den till 7 — 8 mm,, hvilket kanske gäller för norska exemplar; 

 jag har på exemplar från Abisko och Nuolja funnit den van- 

 liga holkbredden, omkr. 6 mm. eller någon gång nära 7 mm. 

 Att holken i blommande tillstånd hos en silvaticum-torm har 

 större bredd än 7 mm., är ytterst ovanligt. Holkfjällen äro, 

 såsom i beskrifningen framhålles, hufvudsakligen mot kan- 

 terna stjärnhåriga, men då stjärnhåren på fjällryggen äro 

 rätt stora, räcka de till att gifva holken ett nästan jämn- 

 grått eller i alla händelser ej tydligt brokigt utseende. Då 

 alla kännetecknen äro förenade hos samma individ, synes 



