K. JOHANSSON, HIERACIA VULGATA FR. 23 



riora ± rotundate ovata subintegerrima obtusa basi rotundata 

 — subtruncata, intermedia ovata — ovalia v. elliptica, ± obtusa 

 subintegerrima minute denticulata v. breviter et obtusissime 

 dentata basi vulgo rotundata, interiora ovaliter y. ovate 

 oblonga obtusiuscula — subacuta ± denticulata v. prope basin 

 breviter dentata basi rotundata v.±cuneata in petiolum lon T 

 gum angustum breviter decurrente; caulinum ovato-oblongum 

 — ovato-lanceolatum acutum ± denticulatum vel rarius prope 

 basin dentibus paucis maj oribus± argute dentatum, basi obtusa 

 vel in petiolum sat longum anguste alatum breviter decur- 

 rente. 



Anthela paniculata vulgo polycephala ampla et composita 

 ramis sat longis curvatis acladium 2 — 5 cm. longum ssepius 

 valde superantibus, superioribus±approximatis. Pedicelli dense 

 cano-tomentosi glandulis obscuris sparsis — sat densis pilisque 

 solitariis interdum immixtis obtecti. Involucra obscure cane- 

 scentia magna, vulgo 6 — 7 mm. lata et 14 — 15 mm. longa, 

 tubo ovato postea conico-ovato, basi rotundata postea sub- 

 truncata. Squamce elongate, sat angustae lineares, exteriores 

 obtusulse, superiores in apicem longum angustum obtusulum 

 v. breviter acuminatum protract«, intima? paucaa interdum 

 subulata?, omnes glandulis nigrescentibus sat brevibus densis 

 pilisque longiusculis — longis obscuris v. apice ±dilutis raris — 

 sparsis (v. densiusculis) obtectse, floccis laxis densiusculis (v. 

 interdum sparsis) subaequaliter distributis v. margines versus 

 densioribus canescentes, apice comatse. Calathium luteum — 

 subaureum 30 — 35 mm. latum. Ligulae sat angustse diu cana- 

 liculate, apice glabrae. Stylus obscurus. 



En vanligen något storväxt och mångblomstrig form med 

 mörkt gulgröna, nästan helbräddade, stora blad, af hvilka de 

 yttre och mellersta äro trubbiga, vid basen afrundade (det 

 3^ttersta stundom svagt hjärtlikt), till formen bredt äggrunda 

 till äggrundt af långa; de innersta, som äro något smalare, 

 ha stundom största bredden vid midten och äro då vackert 

 ovala, mot båda ändarna afsmalnande med bågformigt hop- 

 löpande kanter, knappt spetsiga, vid basen kort nedlöpande 

 på det långa och smala skaftet. Vanligen äro de lågt båg- 

 formiga tänderna omväxlande med korta uddar; på naket 

 grus t. ex. banvallar blir hela växten frodigare; tandningen 

 blir då gröfre särskildt vid bladbasen, dar ett par breda 



