28 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 7. NIO 12. 



nudse, supra medium efloccosae virescentes, apice leviter 

 comatse. Calatkium lutescens sat rariflorum 40—45 mm. la- 

 tum radians. Ligulae apice glabrae. Stylus fuscohispidulus 

 sat obscurus. 



Denna särdeles vackra form liknar med afseende på bla- 

 den H. ccesiiflorum Almqu. De yttre, undertill vanligen vio- 

 lettfärgade, trubbigt tända de rosettbladen med sin bredt 

 hjärtlika bas och ett par nedåtriktade basaltänder äro hos 

 båda formerna förvillande lika. De inre bladen bli allt sma- 

 lare, från m. e. m. tvär bas öfvergår skifvan småningom i 

 en långt utdragen, men ej smal eller skarp spets; likaså är 

 stjälkbladet, då det är väl utbildadt, tämligen långsträckt, 

 från bredare bas jämnt af smalnande men föga spetsigt. De 

 yttre och mellersta rosettbladen hafva trubbiga, m. e. m. ut- 

 dragna och grofva tänder med mellanliggande uddar; de inre 

 rosettbladen äro också ojämnt och tätt tandade, ehuru de 

 gröfre tänderna äro spetsiga. Den ljust lökgröna bladfärgen 

 påminner något om H. chloréllum Norrl. Vippan är tydligt 

 subcceshtm-SiTtsid med långt akladium, vanligen mellan 5 och 

 9 cm. De långa grönaktiga vippgrenarna äro fåtaliga (i all- 

 mänhet 2—5) och glesa, men utgå nästan alltid långt ofvan 

 stjälkens midt; från basen greniga exemplar äro sällsynta. 

 Holkarna, som äro grågröna eller nästan gröna, hafva täm- 

 ligen likformiga, jämnt afsmalnande och m. e. m. spetsiga, 

 men knappast sylspetsade fjäll, klädda af rikliga eller täm- 

 ligen täta, halfmörka glandier och enstaka till glest spridda, 

 kort gråspetsade hår; ludd förekommer nedom holkens midt 

 som en fin m. e. m. afbruten rand i holkfjällens kanter för- 

 utom enstaka stjärnhår på fjällens ryggar. 



Till skillnad från H. prolixum Norrl. som kan ha lika 

 långt akladium och analog holkbeklädnad, har den nu be- 

 skrifna formen grönare, längre, vid basen bredare, uppåt mer 

 afsmalnande, vid basen ej tätt st jämnåriga holkfjäll med 

 talrikare glandier och färre hår; den har vidare glest ställda 

 och mer raka korgskaft och grenar. Slutligen äro kalatierna 

 ovanligt stora och till färgen ljusa. 



Om denna forms ställning kan man säga, att den bildar 

 ett mellanled mellan H. ccesiiflorum och prolixum, medan hol- 

 karna äro utbildade i riktning mot H. acidotum Dahlst. 



Björkliden: i tämligen tät och skuggrik björkskog. Måttl. 



