K. JOHANSSON, HIERACTA VULGATA FR. 35 



scentes apice magis obscurae usque picese. Calaihium luteum 

 c:a 30 mm. latum. Liguloe apice sat crebre ciliatse. Stylus 

 fuscohispidulus. 



En färgrik och i flere afseenden ganska egendomlig form. 

 De inre och mellersta rosettbladen hafva öfvervägande bred 

 och tvär bas samt afsmalna småningom till en m. e. m. tyd- 

 lig spets, till formen äro de äggrundt aflånga eller aflånga, 

 de innersta till och med äggrundt lansettlika. Merendels är 

 bladkanten vågig och tänderna riktade åt olika håll eller 

 vridna. Hos större exemplar äro tänderna i synnerhet hos 

 de mellersta bladen trubbiga, men utdragna och kraftigt 

 mukronerade, hos mindre exemplar från torrare och hårdare 

 mark, äfvensom i allmänhet hos de inre rosettbladen äro 

 tänderna triangulära och spetsiga. Bladbasen är djupare 

 tandad, ofta hvasst och tätt flikad, hvarvid stundom enstaka 

 tänder äro något aflägsnade från bladbasen. Alla bladen äro 

 jämförelsevis kort skaffade, undertill merendels starkt violett- 

 anlupna. 



Inflorescensen är gles, nästan gaffelgrenig, fåblomstrig, 

 vanligen med 2—4 korgar på långa smala, i början slakt 

 hängande, m. e. m. starkt af solen brynta skaft, hvaraf ett 

 ofta utgår från öfre stjälkbladet, då två sådana äro utveck- 

 lade. 



Holkarna äro nästan cylindriska med afsmalnande bas, 

 som öfvergår i det upptill förtjockade skaftet. Till färgen 

 äro de mörkgröna med olivbrun anstrykning, vid basen obe- 

 tydligt gråaktiga, upptill däremot ofta nästan tjärfärgade. 

 Ytterholkfjällen äro tämligen många, hvaraf ett eller annat 

 går ned på holkskaftets förtjockade del; långfjällen äro olika 

 höga, i början öfvernående blommorna, till formen m. e. m. 

 triangulära och utdragna i en ganska hvass, olivfärgad eller 

 brun spets; undantagsvis äro holkfjällen i spetsen trubbade 

 eller liksom afstympade, ett förhållande som icke är ovanligt 

 bland nordliga Hieracium-former. Beklädnaden utgöres af 

 strödda eller föga tätare, ganska korta glandier och mer tätt- 

 sittande, medellånga, kort gråspetsade hår jämte på holkarnas 

 nedre del en ringa mängd stjärnhår, som uteslutande äro 

 inskränkta till fjällens kanter. I följd häraf framträda holk- 

 fjällens färger helt klara, vid basen svartgröna, vid lång- 

 fjällens midt mörkgröna till olivgröna, i spetsen olivgröna 



