40 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 7. NIO 12. 



den har flerblomstrig vippa, mer afrundad bladbas, glesare 

 tandning på bladen m. m. 



Föregående beskrifning är uppgjord hufvudsakligen efter 

 exemplar frän Kiruna, som äro enhetligt utbildade. De före- 

 kommo på magra och något torra moränbildningar och voro 

 delvis torftigt utbildade; men äfven storväxta individ hade 

 fåblomstrig vippa med sällan öfver tre korgar. Men på Nu- 

 olja-fjällets sluttningar med dess växlande ståndorter var 

 denna art mer olikformig. Särskildt vid Björkliden frodades 

 en skuggform, som torde förtjäna sin egen beteckning: var. 

 unguiculatum n. var. involucris longis, 14—15 mm., superiore 

 parte virescenti-nitidis insignitum. 



Utom genom sina långa holkar utmärker sig denna form 

 genom oftare bred. m. e. m. spjutlik bladbas äfven hos rosett- 

 bladen; inflorescensen är litet rikare, stundom med 5 eller 

 t. o. m. 7 korgar. 



Kiruna: i björkskogen pä sluttningar af Kirunavara 

 (måttl.) och Luossavara (spars.); Björkliden: flerstädes täm- 

 ligen talrikt, samt föröfrigt här och där på Nuoljafjällets 

 sluttningar (spars.). 



30. H. mioliense n. 



Tafl. I. fig. 1. 



Caulis vulgo 30 — 50 cm. altus mediocris±flexuosus sordide 

 virescens — 1-folius, inferne rare — sparsim pilosus leviter 

 stellatus, superne densius stellatus usque ±subtomentellus 

 glandulis raris — sparsis pilisque soJitariis obsitus. Folia sat 

 crassa sat obscure viridia postea saepius ± lutescentja, subtus 

 parum pallidiora interdum leviter violascentia, indumento 

 mediocri prsedita; basalia 3 — 5 sat magna et lata, exteriora 

 rotundato-cordata — late ovata ± obtuse dentata, intermedia 

 late triangulari-ovata — ovata obtusa dentibus mammatis den- 

 tata, basi cordata — truncatä v. dentibus duobus basalibus 

 majoribus subhastata, interiora ovata — ovato-oblonga breviter 

 acuta (v. late oblonga obtusa) ut praecedentia v el magis acute 

 paucidentata, basi ± rotundata v. oblique subtruncata; cauli- 

 num vuJgo parvum sublineare, interdum magis evolutum± 



