44 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 7. N:0 12. 



brevibus et monocephalis acladium 1 — 3 (raro usque 5) cm. 

 longum initio anthesis vix sequantibus. Pedicelli graciles 

 cano-tomentosi glandulis parvis sparsis — sat densis pilisque 

 albidis tenellis raris — sparsis obtecti. Involucra virescenti- 

 cana sat brevia 6 — 7,5 mm. lata et 10 — 11,5 ( — 12) mm. longa, 

 tubo brevi crasso subconico, basi truncata, post florationem 

 valde incrassata. Squamce angustse sublineares, exteriores ± 

 obtusuke, superiores acuta? omnes glandulis brevibus densi- 

 usculis — sat densis pilisque mediocribus mollibus apice cane- 

 scentibus sparsis — densis obtectse, floecis infra medium invo- 

 lucri densis canescentes, superne sparsim stellata?, apice dense 

 et longe comosse. Calathium luteum v. subochraceum 25 — 

 30 — 35 mm. latum sat plenum. Ligulse apice glabra?. St}dus 

 vivus subluteus — leviter livescens, siccus ±obseurascens. 



Denna märkliga form karaktäriseras af lifligt och inten- 

 sivt gröna, undertill och på skaften starkt purpurfärgade 

 eller violetta blad med kort, men tät hårbeklädnad samt på 

 undersidan strödda eller hos stjälkladet ganska täta stjärn- 

 hår; ofta nog sitta stjärnhåren på stjälkbladet så tätt, att 

 deras strålar beröra hvarandra. Bladen hafva genom sina 

 tämligen korta och breda, men raka och skarpt tillspetsade 

 tänder samt ofta krökta bladskaft stor likhet med grundt 

 tandade blad hos H. prolixum Norrl. Stjälkens nedre del 

 är mörkt purpurfärgad, den mellersta mörkgrön, den öfversta 

 grågrön af jämförelsevis tätt ludd. Inflorescensen utmärker 

 sig genom sina talrika, mest korta och enblomstriga, upptill 

 visserligen något närmade, men nästan aldrig flocklikt sam- 

 lade grenar, som åtminstone i början af blomningen knappast 

 nå i jämnhöjd med akladiet; de öfriga grenarna eller ofta alla 

 äro något aflägsnade från hvarandra. Korgställningen är 

 sålunda klaselik, men kan på näringsrik jord få långa, mer 

 yfviga grenar, i hvilket fall den påminner om H. prolixum, 

 hvars långa akladium den dock saknar. 



Holkarna ha från början kort konisk, bred pip, hvilken 

 snart blir ytterligare förtjockad och det i lika hög grad som 

 hos H. prolixum. I det hela påminner dock inflorescensen 

 mycket mer om H. pendulum Dahlst.; men genom den tätare 

 beklädnaden afviker den från bägge de nämnda formerna. 

 Särskild! karaktäristisk är den täta luddtofsen i spetsen af 

 de smala och nästan jämnbreda långfjällen. Kalatierna äro 



