2 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 7. N:0 13. 



den af mig på annat ställe publicerade förteckningen öfver om- 

 rådets flora återfinnas öfver hundra arter och ett större 

 antal hybrider, h vilka ej voro kända från Härjedalen af 

 Dusen. 1 Antalet kända arter inom Härjedalen är sålunda 

 641. - Härtill komma 44 hybrider och ett stort antal under- 

 arter. 



Dusen omnämner (5 sid. 3) ett flertal botanister, hvilka 

 före 1879 besökt Härjedalen. Från en stor del af dessa resor 

 träffas växter i herbarierna i Uppsala och Stockholm, men 

 endast J. W. Zetterstedt (21), C. och R. W. Hartman (7 och 

 8) samt P. J. Beurling (3) hafva publicerat bidrag till om- 

 rådets flora. 



Under de 28 år. som nu förflutit sedan Dusens arbete 

 utkom, har ej något mera omfattande bidrag till Härjedalens 

 flora offentliggjorts. Mindre floristiska bidrag ha lämnats af 

 Fl. Behm (2), R. Sernander (16, 17 och 18), E. Henning (9), 

 A. G. Kellgren (11), liksom en del växtlokaler från Ytter- 

 hogdals s:n återfinnas i P. W. Wiströms förteckning öfver 

 Hälsinglands kärlväxter (22) 3 



Sedan 1883 har Härjedalen blifvit botaniskt undersökt 

 af kyrkoherden i Lillhärrdal S. J. Enander. Med djup tack- 

 samhet har jag begagnat mig af kyrkoherde Enanders er- 

 bjudande, att för mitt arbete få draga nytta af den stora 

 erfarenhet om provinsens flora, som han under denna följd 

 af år vunnit. Utom alla de muntliga uppgifter jag erhållit, 

 har jag fått tillfälle, att genomgå kyrkoherde Enanders rika 

 Härjedalsherbarium och fått låna delar däraf för bearbet- 

 ning af specialister. 



Flera intressanta växtlokaler ha äfven erhållits af kandi- 

 dat M. ÖSTMAN. 



1 I olikhet mot föregående botaniska författare, har jag till Härje- 

 dalen äfven räknat Ytterhogdals s:n med Ängersjö kapellag. De höra till 

 provinsen Hälsingland, men räknas samman med Härjedalen till Jämtlands 

 län. Genom att jag medtagit äfven denn;i s:n har det här behandlade flora- 

 områdel blifvit mera naturligt afgränsadt. 



'' Nomenklaturen och artbegränsnrngen äro, där annat ej angifves, lika 

 med Hartmans flora ll:te och l2:te upplagorna. 



Däremot har jag ansett mig böra alldeles förbigå de uppsatser i 

 hvilka lektor P. Olsson lämnat bidrag till Jämtlands, Härjedalens och 

 3 ande provinsers flora. I dessa arbeten förekommer ett så stort 

 procenttal bevisligen vilseledande uppgifter, att de ej böra citeras, ett sak- 

 förhållande, som torde vara allmänt kändt bland svenska botanister och 

 flere gånger blifvit äfven i tryck påpekadt (så t. ox. af L. M. Neuman, 

 Bot. Not. 1881 s, 101; af Gunnar Andersson, 24 s. 36). 



