ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 7. NIO 13. 



I. Allmän redogörelse för området. 



Områdets geografi och geologi. 



Härjedalen, hvars storlek är 13957 kvkm. sträcker sig 

 från 61° 35' till 63° n. br. samt från 2° 3' till 6° v. 1. från Stock- 

 holm. Området når sin största längd i SO. — NV. med unge- 

 fär 19 mil. 



På det väldiga fjällkomplex, som intar Härjedalens nord- 

 västra hörn, och hvars mest kända fjäll är det 1,796 m. höga 

 Helagsfjället, upprinna icke blott källfloderaa till Glommen 

 och Nidälfven, utan äfven Indalsälfven, Ljungan och Ljus- 

 nan ha där sina källor. 



Ljusnan dränerar, om man undantager de vattenmassor, 

 som af fly ta genom Fjätälfven till Dalälfven och med Ljungan, 

 hela Härjedalen. Ljusnans källor äro de obetydliga Ljusne- 

 sjöarna (ungefär 625 m. ö. h.) vid riksgränsen. Under sitt 

 lopp utvidgar Ljusnan sig till en rad långsträckta, stora 

 sjöar: Lassen (543 m. ö. h.), Vikarsjön. Ortsjön och Ransjön 

 (409 m. ö. h.), för att vid områdets östra gräns sänka sig 

 till ungefär 240 m. ö. h. En blick på kartan (tafl. 1) visar, 

 hvilka betydande bifloder Ljusnan äger i Tännån, Wemån, 

 Härjeån och Hoaån, liksom höjdsiffrorna på kartan ge ett 

 begrepp om provinsens allmänna lutningsförhållanden. 



Detaljundersökningar öfver Härjedalens geologi saknas. 

 Öfverhogdals, Ytterhogdals, Älfros och Svegs socknar bestå 

 till öfvervägande del af urberg (hufvudsakligen graniter). I 

 Lillhärrdals socken förhärskar i norra och västra delen dala- 

 sandsten samt i öfriga delar porfyr. Denna sträcker sig äfven 

 in i Linsälls socken, hvilken i öfrigt, liksom större delen af 

 Wemdalens och Hede socknar, bildas af den vackra Wemdals- 

 kvarsiten. Fjällen i Storsjö och Tännäs socknar uppbyggas 

 af Sevegruppens bergarter. Sålunda förhärskar i Storsjö 

 sockens nordöstra del Wemdalskvarsit, i Tänndalen och 

 längs Ljusnan till sjön Lassen ögongneis. Trakterna kring 

 Hamrafjället, Ljusnestöten och Mittåkläpparna bestå af mer- 



