20 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND ?. N:0 13. 



Sphagnum stå enstaka, och växtsamhället utgör en öfver- 



gångsform till rismyren. 



Ris: Ymn.— rikl. Betala nana, Rikl. Myrtillus uliginosa, 



Rikl. — str. Oxycoccus microcarpus (växande i Sjihag- 

 mm-tufvorna), Str. Andromeda polifolia, Calluna 

 vulgaris och Vaccinium vitis idcea, Enst. Empetrum 

 nigrum, Myrtillus nigra. 



Gräs: Str. Carex globularis (beståndsvis). Enst. Aira fl ex- 

 il osa. 



Mossor: Ymn.— rikl. Hylocomium parieiinum, Polytrichum 

 striatum, Sphagnum augusti folium. 



Lafvar: Enst. Gladonia rangiferina ß silvatica, Peltigera 

 canina. 



Taflan 2, fig. 8 visar en urskog af gran från Lillhärrdals- 

 trakten. Tafl. 3, fig. 10 lämnar ett begrepp om utseendet 

 af de kring byar och fäbodvallar så vanliga af kor och 

 getter eller får betade granarna. 



Löfskogar. 



Barrskogsregionens löfskog utgöres så godt som enbart 

 af B etui a odorata. 



Betula verrucosa förekommer ganska rikligt inom områdets 

 östra del, men den tyckes aldrig blifva skogbildande. De 

 tätaste bestånden af denna art finner man längs vägarna. 



Aspen (Pojmlus tremula) uppträder mera undantagsvis 

 skogbildande å brännor, såsom t. ex. på den sid. 16 omtalade 

 brännan från Lillhärrdalstrakten. På en vidsträckt bränna 

 vid Linsäll växer aspen i alla dalar och sänkor i terrängen, 

 då i öfrigt björken är den beståndsbildande. Liksom björken 

 undantränges aspen dock från brännorna af barrträden efter 

 omkring 30—50 år, och ingenstädes ser man gammal aspskog. 

 Särskildt i närheten af byarna finnas däremot på kullar af 

 rullstengrus eller morän ofta bestånd af resliga aspar, hvilka 

 tydligen icke äro planterade. Fig. 1, (sid. 21) visar en asp 

 med af snötryck vridna grenar. 



