SELIM BIRGER, OM HÄRJEDALENS VEGETATION. 27 



delen af berget når trädgränsen och klädes af en alpin 

 hed hvilket förklarar rikedomen på fjällväxter äfven i 

 barrskogen. På sydsidan är barrskogen starkt uppblandad 

 med björk. En del af berget är uppodlad till potatistäppor 

 (se sid. 93). Den stora hammaren består af flera små ham- 

 rar med vegetationsklädda afsatser, där vattnet här och hvar 

 framsipprar. Lokalen öfverensstämmer nära med liknande å 

 Tännäsberget, Funäsdalsberget, Ljungdalsberget och Hamra - 

 f jället. Den del af berget, från hvilken anteckningarna härstam- 

 ma, ligger ungefär 700 m. ö. h. och högre. Växande i klippskref- 

 vorna träffades stora massor af Potentilla nivea. hvilken art 

 förut inom Sverige endast är anträffad i Lappmarkerna. 

 Andra anmärkningsvärda arter äro: 



Cotoneaster vulgaris, Ribes nigrum. Actcea spicata, Conval- 

 laria verticillata, Potentilla argentea, Sedum annuum, Silene 

 rupestris; 



samt af alpina arter: 



Cerastium alpinum, E 'chinos permum dejlexum, Festuca ovina 

 f. vivipara, Gnaphalium norvegicitm, Luzula spicata, Mulge- 

 dium alpinum, Phyllodoce ccerulea, Saxifraga nivalis, Woodsia 

 ß hyperborea. 



5. Nolasen i Linsälls s:n. 



Detta berg känner jag endast från Dusens besök (5 s. 18) 

 och från muntliga meddelanden af d:r H. Dahlstedt. Loka- 

 len liknar de öfriga. Dusens anteckning, som endast om- 

 fattar några få arter, förskrifver sig från bergets västra slutt- 

 ning. Särskildt att märka äro: 



Actcea spicata, Cotoneaster vulgaris, Lonicera xylosteum, 

 Pyrola media, Poa sudeiica, Silene rupestris. 



6. Tännäsberset, besökt d. 31 . ; 1905. Jämför taflan 4. 

 Tännäsberget består af en ungefär i Ö — W. löpande barr- 



skogsbevuxen ås. Denna, som ej når ofvan trädgränsen, äger 

 flera branta hamrar med en rikedom på afsatser och ras- 

 mark. Pä sluttningen vid bergets fot ligger Tännäs by med 

 ganska vidsträckta åkrar och ängar. Liksom i Medskogs- 

 berget, Funäsdalsberget och Ljungdalsberget, är en stor del 

 af marken under hamrarna uppe i berget uppodlad till potatis- 

 täppor (om ogräsfloran se sid. 92). Flera små bäckar rinna 

 utför berget. På en liten af vattnet öfversilad af sats uppe 

 i berget, långt från potatisåkrarna, växte följande egendom- 



