SELIM BIRGER, OM HÄRJEDALENS VEGETATION. 45 



Ett belysande exempel på huru fuktighetsälskande växt- 

 samhällen utvecklas till torrhetsälskande erbjuda landsvägs- 

 dikena. Där vattnet ej nog hastigt afrinner, igenväxes diket 

 först af Carex canescens. Mera sällan uppträder Eriophorum 

 augusti folium och någon gång äfven E. Scheuchzeri. Samtidigt 

 med, eller senare uppträda Juncus filiformis och Pinguecula 

 vulgaris. Snart infinna sig hvitmossorna, samt efter en tid i 

 dessa Viola suecica, Polygonum viviparum, och Carex Goode- 

 noughi. Ingriper icke människan nu, gro i den allt torrare 

 hvitmossbädden Salix- och Betula-i rön, och dikets igenväx- 

 ning är fullständig. 



Kärren bilda öf vergangen till de öppna vattnens vege- 

 tation, och någon skarp gräns mellan dem finnes ej. 



Vid de slingrande åarna har här och hvar den inre delen 

 af någon meander blifvit afsnörd, och små igenväxande vatten, 

 motsvarande de s. k. korfsjöarna vid de större älfvarna, upp- 

 kommit. Vid ån Blädjan i Lillhärrdals s:n utfylles de igen- 

 växande polarnas midt af Menyanthes trifoliata, då Carex 

 ampullacea, C. aquatilis eller Equisetum fluviatile växer när- 

 mast stranden. 



Inne i skogen finner man ofta små, endast ett par meter 

 i diameter hållande polar, hvilkas vatten, så vidt jag kunnat 

 finna, endast utgöres af regnvatten. Underliggande lera eller 

 berg hindrar detta från att afrinna, men vid ihållande torka 

 uttorka pölarne alldeles. Vattnet är alldeles igenvuxet af 

 Amblyslegium, och i denna lefva Sparganium minimum eller 

 S. submuticum samt i kanten Carex filiformis. Dessa lokaler 

 äro de enda, där Sparganium-avtemsL år efter år sätta frukt. 



En annan typ äro de små, lätt uttorkande polar, igen- 

 vuxna af Subidaria aquatica eller Callitriche, hvilka finnas på 

 gamla gångstigar, hårdt trampade betesmarker och andra 

 lokaler, där marken ogärna släpper igenom vattnet. 



Ännu flera former af kärr skulle kunna anföras, men 

 därför hänvisas till följande kapitel. 



5. Vattnen. 



Bortser man från de långsträckta sjöar, som Ljusnan och 

 dess biflod Tännån under sitt lopp bilda, och hvilka endast 

 äro utvidgningar af älfvarna, äger Härjedalen endast några 



