SELIM BIRGER, OM HÄRJEDALENS VEGETATION. 69 



stjälkarna träffas enstaka Utricularia vulgaris- individ. I vatten- 

 randen bildar Ranunculus flammula ß reptans större eller 

 mindre bestånd. 



I en utvidgning af en liten å vid öfverhogdal anteckna- 

 des af vattenöfverståndare: Phragmites communis, rikl.; Equi- 

 seium fluviatile, rikl.; Menyanthes trifoliata, strödda bestånd. 

 Af flytbladsväxter var Nymphcea Candida riklig. Långstams- 

 växterna företräddes af strödd Potamogeton prcelonga och 

 kortstams växterna af Ranunculus flammula ß reptans. 



1 en liten tvära till Hoaån i öfverhogdal växte på dy- 

 botten Alisma plantago, rikl., Ranunculus flaut mula ß reptans, 

 rikl.. Utricularia vulgaris och U. intermedia str. 



De minsta bäckarna och rännilarna bilda, där de utvidga 

 sig, små kärr. Mellan Öfver- och Ytterhogdal var ett 

 sådant igenvuxet af Calla palustris med str. Naumburgia 

 thyrsiflora i kärrets kant. Vid Glissjöberg antecknades i ett 

 kärr kring en liten rännil: Juncus stygius str., -/. supinus f. 

 uliginosa rikl.. Sparganium sp. (steril), rikl., Utricularia inter- 

 media enst. 



B. Kultursamhällen. 



1. Odlingshistoria. 



Människans inflytande på vegetationen . 



Kulturgränsens växtsamhällen. 



Härjedalens första bebyggande kan med stor sannolikhet 

 förläggas till omkring år 840 (46 sid. 35). Sagan omtalar, 

 huru då Härje Ulf Hornbrytare, hvilken var den norske 

 konungen Halfdan Svantes banerförare, flydde till den stora 

 ödemark, som låg söder om Jämtland, samt huru han där 

 byggde hus och röjde upp ängar. Härjedalens urbygd för- 

 lägges till trakten af Slyaåns utflöde i Härjeån inom Lill- 

 härrdals s:n. Härifrån följde Härje Ulfs efterkommande 

 Härjeån till det nuvarande Lillhärrdal samt vidare ned till 

 Ljusnan, i hvars närhet de flesta odlingarna uppkommo. 

 Äfven om Härjedalens bebyggande ej fortskred så snabbt, 

 torde redan vid 1200-talets början större delen af de nu- 



