SELIM BIRGER, OM HÄRJEDALENS VEGETATION. 89 



(i fjällsocknarna något senare) och skörden i slutet af augusti, 

 cl. v. s. kornet mognar på omkring 90 dygn. Vissa år fryser 

 dock äfven kornet, såsom nödåret 1902, då all stråsäd frös 

 bort i Svegs, Lillhärrdals, Hede, Tännäs och Vemdalens sock- 

 nar. Omkring 1750 inrättades distriktsmagasin i Härjedalen, 

 till hvilka staten lämnade utsädeskorn som lån. Under nöd- 

 åren fingo dessa stor betydelse. 



För huru pass gifvande åkerbruket denna tid var äro 

 följande ord af Hülphers (44 sid. 70) om Hede s:n omkring 

 år 1777 belysande: »Bonden anses välmående, när han till 

 utspisning äger brödämne, det är 1 /s godt mjöl, och 7* agnar 

 eller förfruset kornmjöl och det öfriga bark; ofta saknas dock 

 det förra, och nyttjas endast då det senare till utblandning 

 med barken.» 



Samme författare omtalar, att kronotionden i Svegs s:n 

 1769 belöpte sig till endast 58 tunnor och 10 kappar korn 

 och i Tännäs s:n, som 1769 ägde 473 invånare, till 3 tunnor 

 och 12 kappar. 



Än i dag står Härjedalens åkerbruk på en mycket låg 

 ståndpunkt, då om man undantager provinsens östra socknar 

 samt Åkersberg och Nordanhå vid Lillhärrdal, växelbruk 

 äfven i dess enklaste former är okändt och åkern år efter år 

 vanligen med obetydlig gödsling får bära samma slags skörd. 

 Härtill kommer att obetydligt gjorts för en rationell dik- 

 ning. 



Där växelbruk användes, har man funnit följande, förut 

 omtalade, ordning vara fördelaktig: 



l:sta året sås korn, hafre eller råg blandadt med timotej. 

 Åkern godes nu rikligt. Skörden blir moget korn eller grön- 

 foder. 



2:dra året lämnas åkern åt sig själf. Skörden blir huf- 

 vudsakligen hö af ogräs (till en betydande del Matricaria 

 inodora, jmfr. ståndortsanteckningen sid. 83). 



3:dje året har åkern vanligen renat sig från ogräs, så att 

 hufvudsakligen timotej skördas. Denna timotej vall får nu 

 stå 3 a 4 år ofta utan någon ny igensåning eller gödning. 

 Man är rädd för att påföra gödsel, då med denna massor af 

 ogräs infinna sig. Af dessa tillhöra många de ursprungliga 

 arterna, tydligen beroende därpå, att korna gå på bete i 

 skogen eller utfodras med hö från de naturliga ängarna. 



