106 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND ?. N:0 13. 



Lillhärrdalsfj allen, af h vilka de sydligare nätt oeh jämt 

 nå öfver trädgränsen, bestå af dalasandsten eller porfyr. 



Undantager man Sonfjället, visa de öfriga fjällen en vege- 

 tation som i mycket afviker från Helagsfjällsområdet. 



Samtliga i barrskogsregionen liggande fjällöar kunna sägas 

 sakna en verklig björkregion, ocb skogsgränsen bil- 

 das af barrträden, något som har sin motsvarighet på de 

 närbelägna fjällena Städjan och Nipfjället i Dalarna. 



En form af björkregion finnes enligt Dusen (6 sid. 18) 

 på Ris valen bland Lillhärrdalsfj allen, liksom på Hoverken 

 och på Sonfjällets östra sida. Äfven om ett verkligt bälte 

 af björkskog saknas, är björken dock vanligen rikligt in- 

 blandad i barrskogen nära trädgränsen. I allmänhet bildar 

 granen trädgränsen, men från Sätervålen omtalar Dusen (6 

 sid. 12), att of vanför granen vidtog ej björk utan ett glest 

 bälte af tallskog, h vilket bildade trädgränsen. De ursprung- 

 liga förhållandena mellan gran och tall i närheten af barr- 

 skogsgränsen torde dock inom Härjedalen mångenstädes vara 

 i hög grad förändrade genom af verkningar na. 



Regio alpina på dessa lågfjäll utgöres så godt som alltid 

 af en mer eller mindre lafrik hed, där utom enstaka 

 *S'a?ix-buskar och Juniperus communis ß nana eller subnana, 

 följande ris med på olika ställen varierande frekvens äro 

 dominerande: Betitla nana, Calluna vulgaris, Myrtillus nigra, 

 M. uliginosa och Vaccinium vitis idcea. Såsom beståndsdelar 

 i heden ingå följande fjällväxter, hvilka dock så godt som 

 aldrig på lågfjällen bilda egna växtformationer: Azalea pro- 

 cumbens, Arctostaphylos alpina, Hieracium alpinum, Phyllodoce 

 caerulea, Lycopodium alpinum, samt där marken ligger bar 

 Carex rigida och J uncus trifidus. Ha dessa fjäll sålunda att 

 uppvisa en den mest trista och artfattiga vegetation, träffas 

 ofta under barrskogsgränsen vid bäckarna en yppig flora med 

 flera fjällväxtarter. 



En i hufvudsak likartad vegetation äger det högsta fjäl- 

 let inom barrskogsregionen: Sonfjället, men på stenmarken, 

 på de vinderoderade och vittrade partierna, i klippskrefvorna 

 eller kring de snödrifvor, som nästan hvarje år kvarligga 

 hela sommaren, träffas tack vare den högre höjden öfver 

 hafvet (1249 m.) och det kortare afståndet till de stora fjäl- 

 len följande arter : 



