BIRGER, DE NYBILDADE HJÄLMARÖARN AS VEGETATION. 29 



med dess driftföremal kan genom öfverlagring döda i utveck- 

 ling stadda plantor. På skär 3 vid Tjuran har mellan besöken 

 1903 och 1904 en högvattensstrandvall uppkastats, ungefär 

 midt öfver skäret, och därigenom ha talrika exemplar af 

 Pyrola minor samt ett par af de 9 Polypodium dryopteris in- 

 divid, som 1903 observerades, dödats. 



Ett ytterligare exempel på af högvattnet, antagligen i 

 förening med isen, förorsakad förödande inverkan, lämnar ett 

 par växtförekomster på den stora hällen i södra delen af skär 

 3 vid Tjuran. Vid B (se kartskissen fig. 4) växte i vatten- 

 randen bland några stenar 1903: 

 Cicuta virosa, 1 individ. 

 Salix nigricans, 1 ungefär 30 cm. högt exemplar. 



Båda voro 1904 försvunna, men i stället uppträdde här: 

 Tussilago far fara, 1 ex. 

 Lycopus europceus, » 



På samma sätt växte 1903 på hällen vid G 3 plantor af 

 Lycopus europceus 

 samt i de algsamlingar, som beklädde klippan, en stor mängd 

 unga groddplantor af en art 



Polygonum, 

 hvilka alla, i likhet med Lycopus individen, voro försvunna 

 1904. 



Mycket svårtydda äro öfverhufvudtaget orsakerna till att 

 en från början allmän art blir sällsynt. Följande omständig- 

 heter torde dock därvid vara att beakta: 



öfverskuggningen är särskildt af stor betydelse. Arter, 

 som 1886 eller ännu 1892 förekommo spridda öfver holmarnas 

 hela yta, ha alldeles utdödt eller blifvit inskränkta till skogs- 

 kanterna, där ljustillgången mera motsvarar deras behof. Så 

 har det af Grevillius 1892 omtalade buskbältet, som anträf- 

 fades på de flesta holmar, nu i regeln alldeles försvunnit och 

 endast kvarstående döda buskar vittna om dess forna tillvaro. 

 Ett annat exempel lämnar Marchantia polymorpha. 1892 

 förekom den öfver hela ytan på de flesta holmar, 1904 är 

 den nästan uteslutande inskränkt till det mer eller mindre 

 smala strandbältet. 



Äfven de massor af löf, som hopas inne i skogen, minska 

 i hög grad möjligheten för åtskilliga arter att lefva kvar, och 

 där träffas endast en gles vegetation af Geranium robertianum, 

 Urtica dioica, Scrophularia nodosa och ännu några andra arter. 



