30 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 5. N:0 1. 



Ändrade konkurrensförhållanden kunna äfven göra, att 

 arter, som i början af holmarnas tillvaro ej mötte andra 

 starkare arter, tvingas att helt eller delvis utdö. 



Tabell 3 öfver de 73 på holmarna vanligaste arterna visar 

 att en del växters utbredning 1892 — 1904 afsevärdt minskats. 

 Lättbegripligt är detta, beträffande 1 och 2 åriga arter såsom 

 Bidens tripartita, Senecio vulgaris, Gnaphalium uliginosum, 

 Polygonum lapathifolium, P. hydropiper m. fl. 



För arter sådana som Bidens tripartita, hvilken före- 

 kommer 



4 år efter l:sta sänkningen på 14 af 29 holmar 

 10 » » » » 26 » 



22 » » » » 10 » » 



eller Batrachium sceleratum, hvars utdöende är mera kontinu- 

 erligt, så att den förekommer 



4 år efter l:sta sänkningen på 12 af 29 holmar 



10 » » » 5 » 



22 » » » » 1 » 



kan möjligen utdöendet förklaras på följande sätt. Sedan 

 1886, då holmarna i sin helhet lämnade en god växtplats för 

 de nämnda arterna, har skogen allt mera vuxit upp; i den 

 starka skuggan i dess inre kunna de icke normalt utveckla 

 sig och mogna sitt frö. Den skogfria strandremsan åter, där 

 ljuset är tillräckligt, och där arterna ännu 1892 funno det ut- 

 rymme de behöfva, upptages nu af konkurrenskraftigare arter, 

 hvilkas öf vertag möjligen ligger i deras starka vegetativa 

 förökning. Sådana arter äro Lysimachia vulgaris, Naumburgia 

 thyrsiflora, Eleocharis palustris, Car ex vesicaria, C. ampullacea, 

 C. acuta, Phragmites communis, Baldingera arundinacea m. fl. 

 Ville man gruppera växtarterna efter deras förmåga att 

 behålla det område de en gång besatt å holmarna, torde man 

 sålunda kunna urskilja tvenne grupper: 



1. Pioniärer, som strax taga dem i besittning, den ena 

 arten öfvervägande i individ och utbredning här, den andra 

 där, men aldrig bildande några skarpt afgränsade växtsam- 

 hällen. 



2. Kolonister, som uppträda efter de förra, uttränga 

 dem och taga marken i stadigvarande besittning, bilda växt- 

 samhällen af jämförelsevis lätt karaktäriserad typ och med 

 en sammansättning, som endast föga under årens lopp för- 

 ändras. 



