38 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 5. N:0 1. 



Hjälmarens S. strand. Som skäl härför anför han, att arten 

 ej iakttagits på Hvalön. 1904 anträffades den emellertid där 

 i stora massor, och härmed minskas sannolikheten för en 

 spridning från S. fastlandsstranden. På skär 1 vid Heen 

 växte 1903 ett enda individ i en stenspringa på holmens S. 

 udde nära böljgränsen. Förekomstsättet tyder på spridning 

 med vattnet eller möjligen med fåglar. 



Ribes alpinum. Såväl hela bär som fruktstenar äro 

 tyngre än vatten. 



Sedum acre. 4 år efter första sänkningen träffas arten 

 på T j uran samt på Grundholmens N., mellersta och S. gamla 

 del. 6 år senare har den spridt sig till holmens N. och mel- 

 lersta del och till den ett par hundra meter därifrån liggande 

 Stallgårn. 12 år senare växer den äfven på Grundholmens 

 S. nya del. 



På skär 5 vid T j uran förekommer Sedum acre i sprin- 

 gorna på den under högvattensgränsen liggande hällen i söder, 

 dit den tydligen kommit med vattnet. 



Epilobium angustijolium. Flygapparaten underlättar sprid- 

 ningen så väl med vind som vatten. Talrika groddplantor 

 i strandvallar t. ex. på skär 1 vid Heen (d. 19 /e 03) tala för 

 en spridning med vattnet. 



E. palustre. Sernander 3 lämnar en redogörelse förför- 

 ökningsorganen . 



Sorbus aucu-paria. Att arten 1892 uppträder på Grund- 

 holmens S. gamla del, tyder på en spridning med fåglar. 

 Fruktstenarna sjunka, men de hela bären flyta länge. 



Rubus idceus förekommer 1886 på 3, 1892 på 10 och 1903 

 och 1904 på 18 holmar, vanligen i det inre af skogen, hvilket 

 möjligen tyder på en spridning med fåglar. 



R. saxatilis. Hela frukter sjunka så godt som genast 

 Äfven de isolerade fruktstenarna äro tyngre än vatten. 



Fragaria vesca. 4 år efter l:sta sänkningen finnes vild- 

 smultronet på de nära land belägna två skären vid Heen och 

 skär 2 Balgbergen. 6 år senare är det spridt till 12 holmar 

 och efter ytterligare 12 år till 13. Skenfrukter af alla åldrar 

 äga god flytförmåga. Det är därför antagligt, att så väl 

 vattnet som fåglarna bidragit till artens spridande. På några 

 skär, som t. ex. skär 1 vid Heen förekommer vildsmultronet 



1 L. c. s. 168. 



