BIRGER, DE NYBILDADE HJÄLMARÖARNAS VEGETATION. 45 



sin stora utbredning. S. 6 har redan omtalats de grusref, 

 som anhopas kring holmarna. Då de SV. och V. vindarna äro 

 de förhärskande, sker denna grusanlagring mest på holmarnas 

 V. sida, och det är äfven där som Phragmites träffas. Fig. 3 

 af norra Nyckelgrundet och fig. 7 af skär 9 Balgbergen visa, 

 att Phragmites så godt som endast finnes på denna sida. 



Agrostis stolonifera och A. vulgaris. Enligt Andresen 1 

 äro den förra artens frö lättare, den senares tyngre än vatten. 



Alopecurus geniculatus. Enligt Sernander 2 sjunker den 

 isolerade skalfrukten genast, men hålles flytande af mellan 

 agnarna innesluten luft. 4 år efter sänkningen finnes arten 

 på 5, 10 år efter på 23 och 22 år efter på 5 af 29 holmar. 



Phleum pratense. 1904 anträffades på ö. mellersta delen af 

 Grundholmen bland kräftburar, massor af halm, vippor af 

 hafre och andra driftföremål, äfven en upprifven stoldyna 

 hufvudsakligen stoppad med hö af denna art. 



Baldingera arundinacea. 4 år efter l:sta sänkningen 

 spridd till 4 holmar, har Baldingera 6 år därefter antecknats 

 från 17 skär. för att efter ytterligare 12 år tillsammans med 

 Solanum dulcamara ha blifvit holmarnas vanligaste växt och 

 förekommer nu på 28 af 29 holmar. Som redan Sernander 3 

 visat, betingas fruktens flytförmåga af den mellan agnarna 

 inneslutna luftmassan. Flytförsök (började d. 19 /s 04) med 

 100 frukter, insamlade vid Sandhamn d. 4 /io 03, visade att 

 redan efter 11 dygn hade vid + 15° C. temperatur 66 frukter 

 grott flytande vid ytan; af de återstående 32 voro 7 ännu 

 flytande. Efter ytterligare 8 dygn grodde 19 frukter. 85 % 

 hade, sålunda efter 20 dygn grott mestadels flotterande på 

 vattenytan. Om förhållandena i naturen äro liknande, tyckes 

 arten vara gynnsamt ställd för spridning med vattnet. Ser- 

 nander redogör för förökningsorganen. 



Där Baldingera väl engång inkommit utbreder den sig 

 snabbt. På de lägsta af vattnet ofta öf versköl j da skären 

 (jfr t. ex. skär 11 Balgbergen) är Baldingera den enda art, 

 som i längden kan hålla sig kvar. 



Pinus silvestris. Af 100 frön flöto alla genast, men hade 

 sjunkit redan efter 1 dygn. 



P. abies. Jfr s. 19 och fig. 5. 



Juniperus communis. Jfr s. 19. 



1 L. c. s. 162. 



2 L. c. s. 151. 

 8 L. c. s. 152. 



