BIRGER, DE NYBILDADE HJÄLMARÖARNAS VEGETATION. 51 



Inströdda i större eller mindre bestånd förekomma: 



Lysimachia vulgaris, Cicuta virosa, 



Scutellaria galericulata, Alisma plantago, 



Mentha arvensis, Lycopus europaius, 



Jwwcws-arterna, Lythrum salicaria, 



Veronica scutellata, Stellaria palustris. 

 Stachys palustris, 



Under de Salix cinerea- och S. auritahuskar, som träffas 

 i gränsen mellan bältet b) och skogen samt utgöra en rest af 

 1892 års buskbälte, har vanligen en täckande mossmatta af 

 Marchantia polymorpha med inblandade andra mossarter ut- 

 bildat sig. I denna fuktiga mossmatta har ett ofta ganska 

 typiskt växtsamhälle uppkommit. 



Karaktärsväxter äro : 



Ranunculus repens, Fragaria vesca, 



Car ex canescens, Galium palustre, 



C. goodenoughi, Epilobium palustre. 



Inströdda förekomma: 



Rumex acetosa, Myosotis caispitosa. 



Cardamine pratensis, Agrosiis stolonifera, 



Nasturtium palustre, Comarum palustre. 



Här träffas äfven en del icke fuktighetsfördragande arter, 

 tydligen på väg från stranden in mot skogen. Någon fullstän- 

 dig differentiering i skarpt markerade växtsamhällen har här 

 lika så litet som på holmarna i öfrigt ägt rum. En del arter 

 såsom Tussilago farfara, Taraxacum officinale, Cirsium palustre, 

 Solanum dulcamara och Peucedanum palustre äro ej bundna 

 till någon viss del af holmarna, utan träffas lika väl i det 

 grunda vattnet vid stranden som bland stenarna långt inne 

 i skogen. Anmärknings värd t är äfven att en art sådan som 

 Phragmites communis på flera holmar träffas långt inne i 

 skogen t. ex. på skär 1 vid Tjuran. 



Grevillius har påpekat att Phragmites och Polygonum 

 amph. f. terrestre på Grundholmens gamla del lyckats hålla 

 sig kvar kring den gamla strandlinjen långt från vattnet. 

 1904 iakttogos dessa arter på samma lokal och tycktes trifvas 



