THORILD WULFF, PLASMODESMASTUDIER. 5 



C4erloff och Terletzki l , kom i regeln aldrig starkare än 25 

 % syra till användning för svallningen, men i stället fick sy- 

 ran vanl. invärka på snitten först 1 timma i hvarje koncentra- 

 tion upp till 25 % och sedan i denna ända till 20—30 tim. 

 Någon risk att förblanda plasmatiska porutfyllningar med 

 thy åtföljande förstörda por membraner ( - Schliesshäute) och 

 de värkliga plasmodesmerna kunde sålunda icke ifrågakomma. 

 I enstaka fall då starkare syra användts, liksom öfverhufvud 

 under hela teknikens gång, följdes vanligen reaktionens för- 

 lopp i mikroskopet för att ständigt ha kontroll på behandlingens 

 invärkan. Öfverhufvud svälla som ofvan sagdt här ifrågava- 

 rande gräsmembraner mycket litet, ofta knappt märkbart, sa 

 att någon felkälla, liggande i allt för kraftig svallning med 

 svafvelsyra härvidlag under alla förhållanden synes utesluten. 

 Efter svafvelsyrebehandlingen följde en stunds förnyad bet- 

 ning i med jod mättad 25 % H 2 S0 4 för den händelse 

 den föregående jodbehandlingen genom urlakning under den 

 långa svafvelsyreinvärkan skulle försvagats. De så behand- 

 lade snitten färgades i 10 min. i en blandning (gulbrun) af 1 

 droppe pyoktanin (1 gr. i 30 gr. vatten) + 1 droppe 25—50 

 % H 2 S0 4 , hvarefter vatten tillsattes först droppvis, då 

 vätskan blir mörkt blåsvart, sedan i riklig mängd, då de 

 mörka snitten lätt uppfångas i den ljusblå vätskan. Efter 

 fullbordad tvättning följde stundom en afborstning af snitten 

 med pensel. Undersökning företogs alltid i glycerin. Sedan 

 snitten legat några dagar i glycerin och ytterligare urlakats, 

 framträdde plasmodesmerna i regeln mycket tydligare än vid 

 mönstring direkt efter öfverförandet i glycerin. Efter några 

 veckors eller i bästa, fall månaders förlopp äro preparaten 

 odugliga. Enligt denna ofvan skildrade metod erhöllos de 

 bästa resultaten, om ock äfven denna teknik ej alltid siar 

 till utan liksom plasmodesmametoderna öfverhufvud alltför 

 ofta är ganska nyckfull. 



Med ungefär samma effekt som pyoktanin (fr. Merck) 

 kunde ock methylviolett 5 B (fr. Grübler) användas, hvarvid 

 färgningen ej blef fullt så mörk som med pyoktanin. 



I st. för 1 % osmiumsyra fixerades ibland direkt i en 

 stark jodjodkaliumlösning [30 jod + 30 jodkalium + 200 

 vatten], men härvid uppstod ofta en störande kontraktion af 

 plasmasäcken. 



1 Terletzki, Ber. d. d. bot. Ges. 1884 och Jahrb. f. wiss. Bot. Bd. 

 15. 1884. 



