THÜRILD WULFF, PLASMODESMASTUDIER. 7 



ha den fördelen, att materialet kan förvaras i thymolvatten i 

 åratal och sedan skäras för hand eller med frysmikrotom. 



Den metod, att fixera och härda hela cm. -stora stycken 

 af växtdelen i en jodlösning, sedan skära och färga med di- 

 verse nya färgämnen, som Poirault l med god framgång an- 

 vändt vid sina studier öfver kärlkryptogamernas plasmaför- 

 bindelser, blef mig bekant först efter undersökningens afslu- 

 tande och har därför icke kunnat pröfvas för mitt ändamål. 



Vid undersökningen har företrädesvis användts Zeiss' Ob- 

 jektiv Homog. Immers. Apert. Lan, Focus Eqv. 2. o mm. samt 

 Comp. Ocular 4, 8 och 18. 



Ehuru jag vid undersökningen i synnerhet haft uppmärk- 

 samheten riktad på plasmodesmerna i de undersökta gräsens 

 mesofyll och epidermisceller, har äfven ett och annat rön be- 

 träffande plasmabryggorna i endospermen ansetts värdt att 

 här meddela. 



Hvete (Horsfords vinterpärlhvete). I epidermis framträda 

 på ytsnitt efter svafvelsyrebehandlingen tydliga porer, talri- 

 kare på de i organets längdriktning sträckta cellernas la- 

 terala sidor, fåtaligare på de kortare tvärväggarne. Visserligen 

 svälla de epidermala gräsmembranerna ingalunda så idealiskt 

 som hos Viscum, äppleskalet eller hos många endosperm, men 

 i alla händelser bättre än alla andra vegetativa gräsceller, 

 Vanligen kontraheras trots omsorgsfull osmiumfixering plasma- 

 säcken i mer eller mindre hög grad (fig. 1 och 2) därvid ofta 

 kvarlämnande piasmabryggor, som gå till porerna och vanli- 

 gen motsvara hvarandra i två närliggande grannceller. Ehuru 

 redan dessa kvarstående, fixerade och färgade korresponde- 

 rande plasmasträngar till porerna i hög grad inge föreställ- 

 ningen om värklig kontinuitet mellan granncellernas plasma- 

 säckar, är dock därmed ingalunda på ett definitivt sätt be- 

 fintligheten af värkliga, pormembranerna genomsättande plas- 

 modesmer bestyrkt. På grund af den erfarenhet man äger 

 från liknande förhållanden hos andra försöksobjekt, har dock 

 redan i och för sig dessa till porerna gående plasmabryggor 

 en viss beviskraft-. Ehuru det på grund af pormembranens 



1 G. Poieault. Reeherches anatomiques sur les cvyptogames vascu- 

 laires. — Ann. des se. nat. Botanique. 7:de ser. 18 Bd. 1893. pag. 216. 



- Om de vid plasmolys och kontvaktion kvarstående plasmasträn- 

 garna till membranen och porerna och deras förhållande till plasmodesmerna 

 jfr bl. a. Gardiner (IIII) p. 273. samme förf. (II) p. (56; Spencer le M. 

 Moore, Observations of the continuity of protoplasm i Journ. Linn. 



