12 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 5. NIO 2. 



»plasrnastrålningen», så framhåller senare Strasburger 1 med 

 eftertryck, att plasmodesmerna om ej alltid så åtminstone i 

 många fall torde utbildas sekundärt efter celldelningen, ehuru 

 så tidigt, att de sekundära förtjockningsskikten ännu ej hun- 

 nit aflagras å membranerna. Skulle plasmodesmerna enbart 

 ha sitt upphof från celldelningen, så vore det svårt att för- 

 klara den rikliga förekomsten af plasmodesmer på gränsen 

 mellan olika väfnadssystem, såsom i föreliggande fall, fig. 3, 

 mellan dermatogen och mesofyll. Ty som bekant ske ju i 

 dermatogenet endast eller åtminstone i regel celldelningar ute- 

 slutande genom antiklina och radiala väggar, men icke genom 

 periklina. Ifrågavarande fig. 3 visar emellertid just en dylik 

 periklin vägg rikligen genomborrad af plasmodesmer, hvilka 

 tydligen endast kunnat utbildas sekundärt men näppeligen ha 

 sitt ursprung från någon karyokines. Jfr härutinnan Kuhla's- 

 undersökningar öfver antalet plasmodesmer i epidermcellernas 

 olika väggar hos Viscum. 



Att mesofyllcellernas plasma vanligen vid kontraktion 

 afl öste sig från cellväggen utan att kvarlämna plasmabryggor, 

 kan möjligen få tydas som ett bevis för, att plasmodesmerna 

 mesofyllcellerna emellan äro ytterst fina och lätt af slitna. 

 Gardiner 3 , som särskildt studerat dessa vid plasmolys kvar- 

 stående förbindelsetrådars förhållande till plasmodesmerna. 

 yttrar nämligen härom: »It is also of extreme interest to 

 note that the degree of tenacity with which the apices of the 

 processes cling to the pit-closing-membranes — — — bears 

 some very definite relation to the degree of development of 

 the threads crossing the pit-closing-membrane». 



Hos hvetets endosperm kunde utan svårighet vackra 

 plasmodesmer påvisas både i gluten- och stärkelselagret, hvilket 

 ju är ett längesedan känd t förhållande. Däremot lyckades 

 det ej få fram några plasmaförbindelser i embryots väfnader. 

 Endospermcellväggarne svälla mycket lätt och jämt vid svaf- 

 velsyrebehandlingen, medan däremot embryoväfnaderna voro 

 mycket resistenta. 



Råg (»Schwedischer Winterroggen»). Hos rågen ligga bla- 

 dets plasmodesmaförhållanden ungefär likartade som ofvan be- 

 skrifvits hos hvete. Epidermisväggarne svälla ej fullt så väl 



1 1. c. p. 495 och 499—500. 



2 1. c. p. 51—52. 



3 1. c. (II) p. 66. 



