H. WITTE, DB SVENSKA ALKVARV ÄXTKRN A. 67 



M . strickt Link — Öl. (Hem. öl. Veg. p. 7); Vg. f Martorpe 

 hed (Zett. Kinnek. fanerog. p. 11). 



J/, versicolor (Pers.) Sm. - Gtl., öja alfvar (Johans. 

 Gotl. Växttop. o. Växtgeogr. p. 144). 



Fain. Labiatae. 



1 Brunclla (jrundi flora L. -- Öl., allm. från Ottenby till 

 Borgholm (jfr Sjöstr. Enum. Pl. öl. p. 4 72; Sjöstr. öl. fl. 

 p. 202), S. Alfvaret allm. ! (jfr Zett. Bot. Exc. Öl. p. 141; 

 Eriks. Alfvaifl. p. 186; Hem. Öl. Veg. p. 21): Alböke alfvar 

 (N. Sylvén); Gtl. (jfr Johans. Gotl. Växttop. o. Växtgeogr. 

 p. 146) t. ex. Wamlingbo alfvar !. 



Mera lågväxta exemplar hafva af Erikson, Öl. Alf. flor. p. 

 204, beskrifvits såsom f. nana med den särdeles kortfattade 

 diagnosen: »5 å 6 em. hög». 



— B. grand i flora L. x vulgaris L. öl.. S. Alfvaret: 



Resmo vid Mysinge (N. Sylvén). 



+ B. vulgaris L. — ÖL, S. Alfvaret allm. ! (Eriks. Alf- 

 varfl. p. 186: Hem. Öl. Veg. p. 24): Borgholms alfvar allm. ! : 

 Gtl., flerst. allm., t. ex. Sundre alfvar !, Visby alfvar!; Vg-., 

 Klefva hed allm. !, Österplana hed allm. !. 



f. pygmaea n. f. Witte (fig. 5 a, b, taf. VI) 



Planta annua, nana, erecta, caule simplice 1,3 — 3 cm. 

 alto, internodiis brevissimis, foliis minoribus. — öl., S. Alf- 

 varet: Thorslunda !. 



Särdeles utpräglad dvärgform med korta, 1,3 — 3 (i medel- 

 tal l,s) cm. langa, upprätta, ogrenade stammar; internodier 

 mycket korta, ibland ett längre strax under blomställningen: 

 mycket små blad (bladskifvan 6X12 mm.); nästan hufvudlik 

 blomställning; fodrets öfre läpp ibland nästan tvärhuggen. 

 Det kanske märkvärdigaste med denna form är, att den i mot- 

 sats mot typisk B. vulgaris är en annuell hapaxant med 

 genomgående, obetydligt grenad hufvudrot och en eller annan 

 hypokotyl birot : föryngringsskott förefinnas blott hos ett 

 eller annat ex. i form af små bladrosetter i de nedersta blad- 

 vecken, men dessa komma säkerligen ej till utveckling. 



Någon dylik form finnes, för så vidt jag kunnat finna, ej 

 förut beskrifven. Visserligen har Erikson, Bot. Not. 1901. 

 p. 203, beskrifvit en f. nana, men den 1. c. gifna diagnosen: 



