H. WITTE, DB SVENSKA ALF VÅRVÄXTERNA. 73 



öl. fl. p. 53); Vgr., Österplana hed !. f. dubia (L.) 



Öl. (Hem. Öl. Veg. p. 7). S. AJfvaret mångenst. ! (jfr Eriks. 

 Alfvarfl. p. 186); Borgholms alfvar !; Gtl., t. ex. Sundre alfvar !. 

 Visby alfvar!: Vg., Klefva hed! (WlTTE Tillägg Vg. p. 275), 

 Österplana hed !. 



Såväl genom frösådd som genom inplantering hafva od- 

 lingar företagits med starkt utpräglad P. lanceolata f. dubia 

 (jfr fig. 1 a, b. taf. Ill) från Ölands södra alfvar, Resmo, hvar- 

 vid det i båda fallen visat sig, att en återgång till hufvud- 

 formen inträffat, och att f. <lithia således blott är en af yttre 

 faktorer betingad form. 



- P. major L. * asiatica (L.) f. minor (Gil.) Witte. 

 [P. minor Gil. Fl. lith. p. 15 (1788); P. minima DC. Fl. 

 fr. III. p. 408 (1805): P. nana Tratt. Arch. p. 23, t. 42 

 (1812); P. major v. microstachya Wallr. Sched. p. 62 (1822)] 

 — 01., S. Alfvaret : Resmo ! (jfr Lénstr. Växtgeogr. bidr. p. 256 l 

 »En ytterst liten form, hela växten knappt tumshög»); Vg., 

 Klefva hed !. 



P. major (typica) förekommer väl också pä Ölands alfvar 

 (jfr Sjöstr. Ennm. Pl. Öl. p. 476; Sjöstr. Öl. Fl. p. 52; 

 Eriks. Alfvarfl. p. 186; Hem. öl. Veg. p. 10). 



+ P. maritima L. öl. (Hem. 01. Veg. p. 6), »Ölands 



alfvar ymnig» (f. gentilis Fr., Sjöstr. Enum. Pl. Öl. p. 477: 

 Sjöstr. Öl. fl. p. 53), S. Alfvaret mångenst. rätt allm. ! (jfr 

 Eriks. Alfvarfl. p. 187); Borgholms alfvar!; Gtl. (jfr Johans. 

 Gotl. Växttop. o. Växtgeogr. p. 161). 



Den i alfvarvegetationen vanligaste formen (fig. 1 a, b, 

 taf. VII) har tämligen korta, oftast nästan cylindriska (jfr 

 Grev. Morf.-anat. Stud. p. 85), vid basen starkt hvitulliga blad 

 samt tämligen korta, oftast uppåtböjda till n. nedliggande 

 stänglar med korta, ofta n. klotformiga ax: f. lanigeraK. Jo- 

 hans. Gotl. Växttop. o. Växtgeogr. p. 107. Jag upptager 

 detta namn, emedan den af Johansson, I.e., gifna diagnosen 

 är den fullständigaste och den som just hänför sig till alfvar- 

 formen, detta oaktadt en hel del beskrifna former torde vara 

 i det allra närmaste identiska med f. lanigera såsom t. ex. 

 f. gentilis Fr. Fl. Hall. p. 35 (1817), f. leptophyUa Mert. & 

 Koch Deutsch. Fl. I. p. 808 (1823), f. tenuissima Wnbg. Fl. 

 suec. p. 98 (1831). f. pygmcea Lge Haandb. Dan. fl. p. 122 



1 Lknström. C. A. E.. Spridda växtgeografiska bidrag till Skandina- 

 viens flora. Bot, Not. 1888. p. 241. 



