H. WITTE, DE SVENSKA ALFV ARVAXTERNA. 75 



Härvid visade det sig, att alla ex. voro typiska * longijolia 

 (fig. 2. taf. VIII), och att detta subsp. är väl skiljdt från 



* typica Beck, som samtidigt (fig. 1, taf. VJII) och under 

 enahanda förhallanden som * long i folia odlades i bot. träd- 

 gärden. Dessa odlingsförsök utvisa således, att af P. media 

 finnes åtminstone tvenne konstanta underarter, nämligen 



* typica och * longijolia, samt vidare att f. pygmcea är en 

 af yttre faktorer betingad form. 



Möjligen förekommer på Klefva hed äfven en dvärgform 

 af * typica att döma af ett af mig påträffadt ex. (fig. 1 a, 

 taf. VIII) 



+ Plantago tenuiflora Waldst. & Kit. (syn. P. minor 

 Fr. f. strida Fr. H. N. 16 n:o 28). — öl. (Hem. 01. Yeg. p. 

 10). — f. depressa (Sjöstr.) Witte. — öl. (Hem. Öl. Yeg. p. 

 10), S. Alfvaret: As vid Kärra (jfr Zett. Bot, Exc. Öl. p. 132), 

 Gräsgård vid Qvinsgöta och Segerstad vid Seby (Sjöstr. ÖL 

 fl. p. 52). — f. minor (Fr.) Eriks. Bot, Xot. 1905 p. 243 - 

 öl., allm. i synnerhet på vår och höst öfversvämmade ställen ! 

 frän Ås till Boda (jfr Fr Nov. fl. suec. p. 13 l ; Sjöstr. Enum. 

 PI. Öl. p. 476; Sjöstr. Öl. fl. p. 52: Zett. Bot. Exc. Öl. p. 

 12S. 132. 140: Hem. Öl. Veg. p. 22; m. fl.). 



Sedan lång tid tillbaka har det varit skilda meningar 

 rådande, huruvida den öländska P. minor Fr. verkligen är 

 identisk med den s}"dösteuropeiska P. tenuiflora Waldst. & 

 Kit. Ehuru redan De Candolle 1852 i Prodr. regn. veg. 

 XIII: 1. p. 697 upptager P. minor såsom synonym med P. 

 tenuiflora, har det ej förrän 1904 genom Zingers - undersök- 

 ningar blifvit konstateradt, att den förra blott är en form af 

 den senare. För att i någon mån fullständiga det resultat, 

 hvartill ZrNGER kommit, vill jag i korthet omnämna de od- 

 lingsförsök med denna växt. hvilka jag företagit i Upsala 

 bot. trädgård. Såväl år 1904 som år 1905 odlades den öländska 

 (ur frön från ÖL, S. Alfvaret: Resmo). sistnämnda år äfven 

 den sydosteuropeiska P. tenuiflora (ur frön, som godhetsfullt 

 erhållits af prof. N. Zinger, från Poltawa i Ryssland). 

 Härvid visade det sig, att ur frön af f. minor (af det utseende, 

 som fig. 1 — 4, taf. IX utvisa) utvecklade sig kraftiga exemplar 



1 Fries, E., Novitiarum florae suecica» mantissa altera. Upsala 1839. 



2 Zinger, N.. Plantago tenuiflora W. K. i Plantago minor Fr. Kiew 

 1904. Referat af denna uppsats af J. Eriksox återfinnes i Bot. Xot. 1905 

 p. 189-190, p. 243 



