28 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 5. NIO i). 



ken den habituellt, frånsedt bladens tätare flikighet, kan 

 vara mycket lik. 



Då jag närmare granskade härvarande riksmuseums ark- 

 tiska Taraxaca, fann jag, att samma form förut var insam- 

 lad i västra Grönland nämligen vid Ivsugsigsok vid Baffins- 

 bay af A. G. Nathorst i några få exemplar. Troligen tillhör 

 ett individ, samladt af N. Hartz i Sydostbukten f68° 35') i 

 sällskap med T. groenlandicum samma form. Den synes 

 sålunda i västra Grönland utom i dess nordligaste del vara 

 ganska sällsynt i motsats till T. groenlandicum, som in- 

 samlats från talrika lokaler och som från några af dem före- 

 ligger i rikliga exemplar. 



Från T. groenlandicum är den mycket väl skild icke 

 blott genom det olika utseendet hos bladf likarna, som oftast 

 äro längre och alltid tätare samt i de flesta fall på sin öfre 

 rand m. e. m. fintandade, utan isynnerhet genom holkens 

 och korgarnas karaktärer. Holken är alltid mörkt svartgrön 

 och får ett särdeles karaktäristiskt och från holken hos T. 

 groenlandicum afvikande utseende genom de breda såväl 

 yttre som inre fjällen, af hvilka de förra vid blomningen äro 

 mer eller mindre tilltryckta och i kanterna otydligt eller alls 

 icke marginerade. Hornutskotten äro i allmänhet små och 

 uppåtriktade, på de yttre sällan öfverstigande 2 mm., oftast 

 kortare, på de inre vanligen ej mer än 1 mm. långa. Horn- 

 utskotten och ytterfjällens öfre partier äro ofta violettan - 

 lupna. Korgen är liten och tät samt ganska mörkt gul. 

 Kantblommorna äro korta och breda samt hafva undertill 

 en mera i violett gående strimma, som oftast är svagt mar- 

 kerad och inskränkt till några af nerverna, sällan bredare 

 och mera tydlig. Frukten är mycket karaktäristisk genom 

 sin ljust halmgula färg och de kraftiga åsarna, de grofva och 

 breda taggutskotten och det korta sprötet. 



Hvad det vegetativa systemet beträffar, är det oftast 

 mycket kraftigt utveckladt. Roten är lång och kraftig och 

 öfvergår uppåt i ett ej sällan riktigt förgrenadt rhizom. Bla- 

 den äro vid blomningen talrika, och ovanligt många holk- 

 skaft äro samtidigt utvecklade. 



På de flesta exemplar, jag undersökt, äro de yttre bla- 

 den mera hela och vanligen endast tandade, under det att de 

 mot rosettens midt bli allt djupare flikade. Bladskaften 

 hafva i allmänhet bred bas och äro där vanligen bleka, hvare- 



