H. DAHLSTEDT. TARAXACUM CERATOPHORU.M . 31 



nedåt till inemot midten med allt kortare, men alltid fina 

 taggutskott och nedom midten slät. Spröt och näbb äro 

 långa och pappus rent hvit, sidenglänsande. 



Hvad bladen beträffar äro de yttersta, vid blomningen 

 sällan kvarsittande bladen få till antalet, hela med glesa tän- 

 der och tunglika. 



De därpå följande, vanligen äfven fåtaliga bladen äro 

 nedtill tätt och ojämnt samt bredt triangulärt flikade, mot 

 spetsen helare och ojämnt groftandade. Inåt i rosetten bli 

 flikarna längre med sina öfre kanter m. e. m. tandade, och 

 ändfliken blir smalare och mera utdragen samt spetsigare, 

 utom hos de innersta, där den åter m. e. m. tilltager i bredd. 

 Flikarnas längd varierar dock hos olika individ, utan tvifvel 

 i sammanhang med växlingar i ståndortens beskaffenhet. 



Medan en del exemplar äga blad med öfvervägande 

 samma utseende som på tafl. 17, fig. 3 och 4, äro hos andra 

 de flesta bladen af samma form, som finnes af bildad på tafl. 

 17, fig. 5 eller fig. 1. Bladskaften äro bleka, sällan ett och 

 annat med svag resenröd anstrykning, och hafva smal, mera 

 sällan, såsom hos några få yttre, bred bas. Medelnerven är 

 blek eller något gulaktig. Holkskaften äro smala och fina. 

 vid själfva basen m. e. m. rosenröda, därpå bleka och upp- 

 till återigen färgade (något gulröda), vanligen glatta, utom 

 under själfva holken, där de ett kort väl begränsadt stycke 

 äro tätt fil t ludna. 



En mycket närstående form, som måhända kan vara 

 identisk, något som jag dock på grund af det ringa till buds 

 stående materialet ej nu kan af göra, äger något större kor- 

 gar och kortare hornutskott på de yttre fjällen samt mindre 

 ofta dubbla hornutskott på de inre, men öfverensstämmer i 

 det närmaste till bladen och isynnerhet till holkfjällens form 

 och färg samt det täta och karaktäristiska filtluddet under 

 holken. Den är anträffad af Turczaninow »in pratis syl- 

 vaticis Sablonovoichrebet» 1833 (H. Hels. ex H. Stev.). 

 Samma form med något djupare flikade blad är funnen vid 

 Krasnojarsk (Turczaninow. 1839, H. Krist. s. n. T. corni- 

 culatum DC. f. gigantea). 



