G. SAMUELSSON, ABCHIERACIUMFLORAN I SÄTERSTRAKTEN, 3 



proportion torde finna sin förklaring i det ofvannämnda för- 

 hållandet, att de flesta murornm ännu ej voro fullt utvecklade 



vid riden för mina hestik i Säterdalen. 



Betraktar man områdets ringa utsträckning och den korta 

 tid. som ägnats åt undersökningarna, måste man anse det 

 nyssnämnda antalet ganska högt, kanske relativt lika högt 

 som inom Siljanstraktens siluromrade. det rikaste område, 

 som hittills är beskrifvet. Litet är däremot antalet af från 

 andra trakter ej förut bekanta former. De uppgå blott till 

 två aiter och lika många varieteter. ' Af dessa äro dock H. 

 subulicuspis af mig funnen i Södermanland. Att jag funnit sa 

 fa nya former är äfven ganska naturligt, eftersom södra Sveriges 

 Hieraciumilora,, hvad Archieracierna beträffar, numera är i de 

 stora dragen ganska väl bekant. Af särskildt vikt är. att 

 angränsande trakter äro undersökta. Så har Johansson, så- 

 som ofvan nämnts, mycket noga undersökt Siljanstrakten 

 samt gjort anteckningar från delar af Västmanlands, Värm- 

 lands och södra Dalarnes bergslager, i den sistnämnda dock 

 blott i allra sydligaste delen kring Smedjebacken och Ludvika. 

 Södra Hälsinglands Hieraciumüora har genom A. Magnusson 

 och H. Dahlstedt blifvit väl bekant. 



Individfrekvensen är naturligtvis för de olika formerna 

 växlande, men är ofta relativt hög. Så är framför allt för- 

 hållandet beträffande H . glandvlosissimum, Hcegerstroemii, mar- 

 ginellum, basi folium, constringens och leucotrachelum. En verk- 

 lig karaktersväxt på många ställen i ravinerna utefter Ljusterån 

 under en sträcka af åtminstone en half mil, räknadt från 

 dess mynning, är H. Hcegerstroemii . 



HieraciumüOT&ii är af en öfvervägande sydlig prägel. 

 Särskildt i ögonen fallande är likheten med Västmanlands. 

 Af områdets samtliga former är det föga mer än ett dussin, 

 som ej äro anträffade inom Västmanland. Också är ju om- 

 rådet blott en del af Bergslagen. Flera former äro ej kända 

 frän nordligare belägna platser och ha således inom Sverige 

 antagligen sin nordgräns inom södra Dalarnes bergslag. Så 

 torde vara fallet med H. sinuosifrons, lacerifolium, meticeps, 

 serratifrons, Hcegerstroemii, ciliatum, spar sidens, marginellt/ m. 

 informe och resupinatum. Vida mindre är öfverensstäm- 



1 Dessutom finnas i mina samlingar enstaka exemplar af ett par for- 

 mer, som möjligen äro nya, men ej ännu kunna beskrifvas på grund af 

 otill [äckligt undersökningsmaterial. 



