G.SAMUELSSON, \ IM 'HIERACIUMFLORA N I SÄTERSTRAKTEN, lä 



Den afvikei dock genom mera rikligt och hvasst tandade inre 

 rosettblad samt framför allt genom de trubbade aldrig syl- 

 spetsade holkfjällen. Fjällen äro vanligen försedda med en 

 tydlig rand stjärnludd, tydligare hopadt mot kanterna än 

 hos hufvudf ormen. 



Lika väl som jag nu hänfört denna form til! H. tanyglo- 

 chin, kan den föras under H. moruloides E. Adlerz. Dessa 

 båda former visa emellertid så stor öfverensstämmelse, att de 

 troligen blott äro modifikationer af samma form. Bada öf- 

 verensstämma sinsemellan, i motsats mot v. amblyglochin, ge- 

 nom sina hvasst sylspetsade inre holkfjäll. Bladformen är 

 alldeles densamma. Det enda exemplar af H. moruloides (X. 

 Koppang 26. 7. 1897 E. Adlerz), som finnes i Riksmuseets 

 herbarium, skiljer sig från H. tanyglochin blott genom två 

 utvecklade stjälkblad och något svagare st järnludna holkfjäll. 

 För att kunna komma till säkert resultat angående de båda 

 formernas ställning till hvarandra fordras emellertid rikare 

 undersökningsmaterial. Om de båda formerna äro identiska, 

 bör Adlerz' hamn såsom äldre fa företräde. 



Säter: Tingsvallen i ett måttligt antal exemplar 1905. 



U. sparsidens Dahlst. 

 Dahlst. Bidr. II p. 142. 



Säter: Ängarne och Tingsvallen ; St. Skedvi: Nyberget 

 på flera ställen. Äfven i Vika: Strand och Hageisnäs. 

 Matti. — talr. 



H. scioides K. Joh. 



H. sparsidens Dahlst. v. scioides K. Joh. Nya Archier. 

 p. 34. 



H. scioides K. Joh. Archier. i Siljanstr. p. 21. 



Säter: Tingsvallen . Spars. 



H. proximum Norrl. 



Xorrl. in Herb. Mus. fenn. p. 151 et Hier. exs. fasc. V 

 n:o 92, 93. 



