Om Spalteaabningerne hos Griselinia litloralis Raoul 

 og Campanula Vidalii Wals. 



Ar 



V. A. Poulsen. 



(Meddelt i Modet d. 26de Nov. 1915.) 

 Hertil Tab. I. 



Hos en Del Planter kendes den Ejendommelighed, at Spalte- 

 aabningerne paa Bladene til et vist Tidspunkt, nemlig naar de have 

 naaet en vis Alder, i det mindste delvis lukkes. Hvor vidt dette 

 kan ske paa den naturligste og simpleste Maade, nemlig ved lige- 

 frem Sammenslutning af Lukkecellerne, vides ikke; derimod kendes 

 to andre, tilsyneladende mere vidtløftige Tilluknings- eller rettere 

 Tilstopningsmaader : enten forstoppes selve Spalten ved et i For- 

 gaarden udskilt, harpiks- eller voksagtigt, noget grumset Sekret '), 

 eller visse Celler indenfor Spalten, altsaa i Aandehulen, vokse saa- 

 ledes til, at de afspærre Baggaarden eller rettere Opisthialspalten 

 fra Aandehulen, der herved mere eller mindre udfyldes; denne 

 sidste Lukkemaade har man kaldt den thylloïde -). 



Af denne haves atter tvende Former, idet den „thylloïde" Celle- 

 vækst enten kan skrive sig fra Epidermis, naar Spalteaabningens 

 Nabo- (eventuelt Bi- (Celler træde i Virksomhed, eller fra de Aande- 

 hulen begrænsende Luftvævsceller; meget almindelige synes disse 

 Lukningsmaader mig imidlertid ikke at være, til Trods for, at der 

 paa forskellige Steder i Litteraturen anføres Eksempler derpaa. 1 

 de fleste Tilfælde drejer det sig, saa vidt jeg har kunnet erfare, 



') Cfr. Wilhelm: Eine Eigenthümliehkeit d. Spaltöffn. d. Coniferen Ber. 

 d. deu. bot. Ges., I, 1883. Th. Wulff: Studien ueber verstopfte Spalt- 

 öffn. (Oesterr. bot. Ztsch., 48. Jahrg., 1898, pag. 201). 



■ Haberlandt: Physiologische Pflanzenanatomie, IV. Aufl., 1909; p. 423, 

 Fig. 181. Küster: Pathologische Pflanzenanatomie, 1916, p.'84. 



